HJALMAR MÖLLER, LÖFMOSSORXAS UTBREDNING I SVERIGE. 65 



Blommande exemplar af arten äro här i Sverige liksom 

 för öfrigt annorstädes sällsynta. Detta gäller särskildt om 

 hanexemplar, som anträffats endast på ett ställe, nämligen i 

 Småland vid Skurugata i Hults socken. Ett af exemplaren 

 är insamladt den 2 maj 1887 och har antheridierna ännu 

 ej fullt utbildade samt slutna, under det att ett annat, som 

 är taget den 12 augusti 1888, har antheridierna nyss öpp- 

 nade. Utaf honexemplaren, som anträffats i flere provinser 

 är det knappast mer än ett, som är upplysande med afse- 

 ende på blomningstiden, i det att å detsamma finnas arke- 

 gonier, som stå i begrepp att öppna sig. Detta exemplar 

 är insamladt den -^/7 1875 på Hunneberg. Å exemplar från 

 Jönköping samlade den 7» 1863 äro årets arkegonier redan 

 bruna. Sålunda får blomningstiden för arten här i Sverige 

 förläggas till slutet af juli och början af augusti. Frukt- 

 bärande exemplar ha ej anträffats i Sverige; för öfrigt äro 

 sådana funna endast på ett par ställen i Europa (P^'reneerna 

 och Storbritannien).^ Möjligt är, att man skulle kunna an- 

 träffa fruktificerande exemplar vid Skurugata i Småland, 

 hvarest såväl han- som hon-plantor förekomma. 



Heterocladium lieteropterum .varierar i Sverige rätt betyd- 

 ligt. I våra herbarier förekommer en form, som samlats af Carl 

 Hartman och af honom kallad ß apricum} Enligt uppgift 

 på en etikett i Uppsala Botaniska Museums samlingar karak- 

 teriseras formen af »grenar, korta^ trubbiga, bladen större 

 och mera långspetsade än hos a, nerven vanligen tydl. enkel, 

 stundom klufven, till bladets midt». Formen är insamlad i 

 Närke i Viby socken »på Tystingsbergets branta klippväggar 

 och ej i hålor». Ifrågavarande form kan svårligen hållas 

 skild från hufvudformen. På Halle- och Hunneberg an- 

 träffas en S3'nnerligen grof form, hvars grenar kunna mäta 

 en längd af 6 — 7 centimeter. Från denna form till var. 

 flaccidum Br. eur., som ofta ser ut endast som ett anflog, 

 finnas alla öfvergångar. 



Man har att söka Heterocladium heteropterum i klipp- 

 hålor, på beskuggade, något fuktiga klippväggar, på stenar i 

 bäckar o. s. v. Vanligtvis växer den på själfva bergarten, 

 mera sällan på jorden. Bergarten tyckes kunna vara 

 hvilken som helst med undantag af kalk. Visserhgen upp- 



^ Braithwaite, sid. 136. 

 - Adlerz, sid. 38. 



ArJclr för botanik. Baud 12. X:o 13. 5 



