THEORIN, BIDRAG TILL KÄNNEDOMEN OM VÄXTTRICHOMERNA. 149 



att exempel hittas på en sådan växttrichomernas föränderlig- 

 het, til] hvilken ingen fattbar förklaringsgrund kan uppvisas. 

 Hvad jag i förestående rader sagt, skall jag något närmare 

 utveckla, i det jag här på ett ställe, innan jag skrider till 

 beskrifningen af de undersökta växttrichomerna, söker fram- 

 hålla de synpunkter, från hvilka jag förut har sett och nu 

 kommer att betrakta växttrichomernas böjlighet eller, såsom 

 jag kallar det, föränderlighet, lämnande åt andra att se och 

 fatta fakta på sitt sätt. Inom mitt synfält har naturligtvis 

 ej mer än ett fåtal bland de många växtarter kommit, som 

 visserligen ha att uppvisa en sådan trichomernas föränder- 

 lighet. Därtill inträifar lätt, att 2 personer kunna vilja för- 

 klara, hvad de förnummit, hvardera på sitt sätt. 



Växttrichomernas föränderlighet kan iakttagas hos ett 

 och samma exemplar eller ock hos två eller flera exemplar, 

 tillhörande samma art. Afven kan den hårform, som gemen- 

 samt förekommer hos ett eller flera släktens arter, hos någon 

 eller några bland dessa få med bibehållande i hufvudsak af 

 sin typiska byggnad ett förändrad t utseende, som tillåter 

 det att bättre fullgöra sin bestämmelse eller fungera på annat 

 sätt eller vara till ingen nytta. 



Växttrichomernas föränderlighet hos samma exemplar 

 betingas 



l:o och väl i de flesta fall däraf, att trichomer, som på 

 ett tidigare utvecklingsstadium varit lika, få närmare tiden 

 för sin fullbildning för att kunna fullgöra hvardera sin be- 

 stämmelse hvardera sin härför behöfliga gestalt. Exempel 

 härpå finnas omtalade i »formförändringar-) I och III, pag. 

 S2 — 88. De i »trichomerna> omtalade exemplen äro bland 

 andra dessa: Bladets hår och stråets hårlika scabritier hos 

 Carex pallescens (fig. 22); småtaggarna på de stora bladens 

 kanter jämförda med hylsbladens hårlika och något täckande 

 småtaggar hos Cladium mariscus (figg. 29 och 30); håren vid 

 bladslidans mjmning jämförda med scabritierna på skifvan 

 strax framför denna hos Sieglingia decumbens (figg. 14 och 

 lö). I »Beiträge» omtalas det, att taggarna och de samman- 

 satta glandierna hos Rubus Hofmeisteri äro lika hvarandra i 

 ungdomen. Flera exempel härpå komma att nedan beskrifvas. 



2:o. Ivan beskaff'enheten hos den växtdel, hvarpå ett 

 trichom sitter, vara orsaken till, att detsamma får ett annat 

 utseende, än samma, sorts triclioni har på andra delar af 



