164 ARKIV FÖR BOTANIK. BAND 1. 



där dynan är svagare, äro de täckande, medan de, sedan dy- 

 nan blifvit högre och hårdare, göra äldre växtdelar sträfva 

 (jfr mom. 4). Bland håren finnas glandier, som, hvilande på 

 en kort fot, äro rundade eller tjockt skifFormiga och bestå af 

 2, 4 eller flera i en krets ställda celler. De sprida vällukt. 



Lathyrus Silvester L. Vingkanterna äro sträfva i bräd- 

 den. Här sitta 2-celliga hår, hvilande på jämförelsevis låga 

 men nedtill breda dynor, som äro sammansatta af rätt få 

 men stora celler, hvilka nästan omfatta det på dynans topp 

 befintliga hårets nedre, korta cell. Dyncellerna äro något 

 tjockväggiga, men själfva hårets öfre, mycket långa cell är 

 särdeles tunnväggig, sä att den i närheten af dynan fort blir 

 skrumpen och därifrån lätt lösryckes, hvadan det är sällsj-nt 

 att på utväxta vingkanter finna annat än korta rester af de 

 forna håren. Så länge växtdelen är yngre, äro trichomerna 

 friska och kunna då möjligen vara till tjänst som täckande 

 organ men möjligen också icke, enär de aldrig äro många. 



Vicia Faba L. Hudblemmor äro ej sällsjmta hos Papi- 

 lionacese^ (jfr :)Anatomie:>, pag. 291). Ändå omtalar jag sä- 

 dana hos denna art, emedan de blott finnas på det outveck- 

 lade, hopvikna småbladet. Då finns längs dess kanter en rand 

 af islika kristallblåsor. H varje den tjocka kantens ytcell har 

 utbuktats till ett halfklot, som vid basen är i tvärmått ända 

 till 0,1 mm., har en 0,005 mm. tjock cellvägg och ett rikligt 

 innehåll. Blemmorna äro än ett stycke från basen förenade 

 med, än mer fria från hvarandra. Hos det fullväxta bladet 

 äro kantens ytceller obetydligt utbuktade eller bilda helt 

 låga segment med 0,008 mm. tjock cellvägg. Det späda bla- 

 det är fullsatt med små, glänsande gryn eller glandier, som, 

 hvilande på ett smalt, af 2 celler i en rad bildadt skaft, äro 

 2-celliga med cellerna öfver hvarandra eller 4-celliga, då 2 

 och 2 sidoordnade celler stå ofvanpå hvarandra. Stifthåren ära 

 jämnbreda, tillspetsade och mycket tunnväggiga. 



Orobus tuberosus L. Visserligen är denna art att anse 

 såsom glatt, men likväl träff'as ett och annat hår såsom en 

 sällsynthet på stam, bladkant och (mest) stipelkant. Håren 



^ Blomskaftens hår hos Trifolium hybridum L. äro mest väggfyllda 

 utom vid basen, där ett stort cellrum finnes. Hos lika gamla och lika stora hår 

 är detta cellrum än deladt medels en tvärvägg, än har det begynnelse till en 

 sådan, än är det alldeles odeladt, så att håret är bestämdt encelligt. Jag an- 

 märker detta, emedan det i »Anatomie», pag. 304, heter, att alla uppgifter 

 om encelliga hår hos Papilionacese sannolikt bero på något observationsfel. 



