THEORIN, BIDRAG TILL KÄNNEDOMEN OM VÄXTTRICHOMERNA. 167 



2, hämtad från ett stipelfjäll, en nng glandel, hos hvilken 

 blott 3 af dess ytceiler utväxt till hår. Det kan ock hända, 

 att ej flera än 1 eller 2 af glandelns ytceiler så förändrats. I 

 alla dessa fall har den unga glandeln, hvarifrän den ofull- 

 ständiga hårknippan utgått, helt och hållet den oförändrade, 

 späda glandelns dimensioner men kanske något större bredd. 

 Denna blandningsbildning sitter längre ned på fjällbräddeu. och 

 fråga kan vara, om ej de kalla frostnätterna, som rådde, 

 innan knoppen undersöktes, kunnat förmå åtskilliga späda 

 glandier till att utsända hår till skydd mot kylan i stället 

 för att framdeles fullbildas såsom glandier. Xär många hår, 

 som kunna bli 0,3 mm. långa och 0,0088 mm. breda med 0,0033 

 mm. tjock cellvägg, ingå i knippan, som sitter på ett glan- 

 delskaft, är väl själfva glandelns konfiguration föga utpräg- 

 lad, men det hela har ändå ett sådant utseende, att man tyd- 

 ligt kan se, att äfven denna hårknippa Ijestår af utväxta 

 glandelytceller, men nu medan glandeln var jämförelsevis späd. 

 Hos den i fig. 2 framställda blandningsbildningen ha där- 

 emot hår uppstått, därigenom att från ett äldre glandelan- 

 lag en eller flera af dess ytceiler utväxt till sådana. 



14 dagar senare (^^ s) undersöktes en knopp, som var 

 något mer utsprucken än den förra. Under mellantiden hade 

 kyligt väder fortfarande rådt. De som stipler sittande fjäl- 

 len vid det yttersta, 6 mm. långa bladet, som äfven här var 

 kortare än sina fjäll, voro i kantejis topp besatta med hår- 

 knippor, hvilka uppburos af glandelskaft eller hade uppstått 

 däraf, att en mängd glandel^'tceller utväxt till sådana hår, 

 som i dessa knippor voro kortare än håren i knippor från 

 närmast förut omtalade knopp. Längre ned efter fjällbrädden 

 funnos glandier, hos hvilka enstaka ytceiler, 1 — 4, förvand- 

 lats till ännu kortare hår (jfr fig. 2). Nedanför dessa bland- 

 ningsbildningar funnos oförändrade glandier på fjällbrämet, 

 hvilka tycktes innesluta ett liksom stelnadt innehåll. Ofre 

 delen af ett sådant fjälls utsida var ock försedd med en 

 mängd hårknippor på glandelskaft. Fig. 4 visar en sådan, 

 som suttit jämförelsevis långt ned på fjället. Denna bild- 

 ning har ett 0,066 mm. långt, 0,016 mm. bredt och jämnbredt 

 skaft, som bildas af 2 rader föga tjockväggiga, med ett ym- 

 nigt innehåll fVirsedda celler. Dess öfre del, som är vidare och 

 till sin form erinrar om en glandel, är 0,03 mm. lång och 

 vid största bredden 0,026 mm. Många af dess ytceiler ha 



