THEORIN, BIDRAG TILL KÄNNEDOMEN OM VÄXTTRICHOMERNA. 169 



Ett årsskott med 4 blad och rikblommiga blomsamlingar 

 såväl i toppen som från bladvecken undersöktes i slutet af 

 augusti. Det gemensamma bladskaftet, grenarna och ännu 

 mer de yttersta blomskaften samt kanterna af stipler och 

 skärmblad voro mj'-cket glanduhisa. Själfva glandeln (fig. 7) 

 är ungefär sådan som glandierna på 6 — 20 mm. långa blad 

 (fig. 6) men något större, rundare och skarpare af satt från 

 det korta, af 2 cellrader bildade skaftet samt innehåller ett 

 rödt, hartsigt och luktande ämne. Bladen, som, bladskaften 

 undantagna, ej hade några glandier, voro på skaften och 

 undre sidans nerver korthåriga, fast i mindre mängd på se- 

 nare stället. Sådana täckande här, smala, jämnl)reda och 

 0,048 — 0,00 mm. långa, funnos ock ymnigt på alla grenar men 

 till ringa mängd på stipler och skärmblad. Märkligt nog 

 sä-g jag ej till dem i svällande knoppar, ej ens på 20 mm. 

 långa, i utveckling stadda blad. I öfre delen af några stip- 

 ler och skärmblad finnas långs kanten högst få glandier men 

 flera hårknippor, sittande på emergenser (fig. 8), bredare och 

 längre eller smalare och kortare. När stipler och skärmblad 

 äro flikiga, kunna ej blott hårknippor utan ock glandier i 

 deras ställe finnas i flikarnas toppar.^ 



Skola vi sammanfatta, hvad som nu blifvit berättadt, 

 så hafva vi att beakta följande. De långa och tjockväggiga 

 håren, de må nu vara enstaka eller, såsom vanligast är, sam- 

 lade i knippor, uppträda uteslutande på sådana knoppdelar, 

 som äro direkt utsatta för den kalla luftens inverkan. På 

 de växtdelar, som ännu äro inneslutna i knoppen, men som 

 framdeles komma att med säkerhet omedelbart påverkas af 

 en låg temperatur, finnas knippor af mer eller mindre out- 

 bildade hår vanligen tillsammans med glandelanlag. Dessa 

 hårknippor, som finnas på knoppdelar med framtida behof 

 af varmare behåring och alltid sitta på glandelskaft, ha upp- 

 stått därigenom, att mer eller mindre utvecklade glandelan- 

 lag förvandlats till sådana. Att detta är händelsen, därom 

 kan man vara så mycket mer förvissad, som det ofta inträf- 

 far, att hos trichomer, som redan fått fullständig gl andel- 

 form, flera eller färre af glandelns ytceller utväxa till hår- 

 knippelement (fig. 2 och 4), möjligen emedan skyddet mot 



^ Ett år senare efter en mycket regnig sommar befunnos en sådan kvists 

 småblad vara på nndre sidans nerver alldeles trichomfria och det gemensam- 

 ma bladskaftet till dess småblad föga glanduUist men korthårigt. 



