182 ARKIV FÖR BOTANIK. BAND 1. 



lie någonstädes på något vis göra stammen straf. Skärm- 

 fjällens topp och nerver äro försedda med utstående, jämnt 

 kägelformade, tämligen tunnväggiga och länga här. Mellan 

 nerverna finnas korta sädana, som ofta äro formade som sca- 

 britier eller bestå af en från en bred bas utgående, uppåt- 

 vettande, mer tjockväggig och kort spets, utan att skärm- 

 fjällen ändå kännas sträfva. Scabritierna äro förändringar af 

 håren enl. mom. 7. Skärmfjällens borst ha liknande scabritier 

 men med längre utdragen spets. Borstet på det yttre blomfjället 

 är nedtill glatt och upptill försedt med små, utskjutande 

 spetsar, som likna scabritierna på skärmfjällsborstet men äro 

 mycket kortare. 



Phragmites communis Trin. Bladen äro klent beväp- 

 nade. Detta står naturligtvis i sammanhang med växtartens 

 egendomligheter och ej med bladens bärkraft. På kanterna 

 tinnas framåtriktade småtaggar, som påminna om desamma 

 hos Carex acuta (»trichomerna», pag. 11 och fig. 35) men äro 

 så till vida olika, att hos Phragmites-smätaggarna den fria 

 delen ej utgår från l^asdelens öfre, främre hörn utan börjar 

 ett stycke (\/6 af basdelens längd) bortom dess främre ände. 

 Småtaggarna voro aldrig mer än 0,08 mm. i vanlig riktning 

 och deras fria del utgjorde blott */4 häraf. Spetsen är föga 

 utstående, tilltrubbad och helt väggfylld. Ibland bildar den 

 fria delen föga mer än en afrundad kluns.^ Basdelens yttre 

 vägg är mycket tjock och utgör i dess bortre del minst hälf- 

 ten af cellens höjd. Småtaggarna kunna ock liksom desam- 

 ma hos Melica nutans liknas vid hudblåsor, från hvilkas topp 

 en spets utdragits snedt framåt, men hos Phragmites-små- 

 taggen är blåsan eller basdelen mycket lägre och längre, och 

 den fria delen utgår från nästan hela dess öfre hvälfning. 

 Bladskifvan är försedd med scabritier, som likna scabritierna 

 i »trichomerna», fig. 2, hos Triticum repens men ha betydligt 

 större basdel. Den fria, spetsiga delen, än längre, än kor- 

 tare, är stundom mer utstående och stundom mer framåtriktad. 

 Scabritiets vertikala höjd var i ett fall 0,026 mm. På blad- 

 slidorna finnas långt flera scabritier, som än äro sådana som 

 skifvans eller försedda med krökt, fri del, än raka samt 

 snedt ställda och ej sällan betydligt längre (jfr mom. 5). 



1 Grenom allt detta bli dessa småtaggar nästan hänförliga till mom. 7. 



