290 ARKIV FÖR BOTANIK. BAND 1. 



Skaparen af denua metod kan den frejdade vetenskapsmannen? 

 QuETELET anses vara; på hans förslag^ har blott ett fåtal 

 fenologiska företeelser utvalts till iakttagande. Därigenomi 

 att under en längre följd af år tiden för dessa företeelsers 

 infallande antecknats på en mängd ställen, har medeltiden 

 för dessa företeelser på hvarje särskildt ställe kunnat be- 

 räknas, hvarefter genom jämförelse af de så erhållna 

 medeltalen ganska märkliga slutsatser vunnits. En sådan 

 serie af fenologiska iakttagelser har fortgått i Sverige efter 

 ett för vårt land lämpadt formulär alltsedan år 1873; den 

 igångsattes af Meteorologiska anstalten i Uppsala, men har 

 sedan Meteorologiska Centralanstalten i Stockholm öfvertagit 

 ledningen af densamma. 



Det i Sverige på nämnda sätt samlade fenologiska iakt- 

 tagelsematerialet har väl i den mån, som det blifvit bearbe- 

 tadt, lämnat svar på flera fenologiska spörsmål, men på de 

 frågorna, hvilka äro de mest i ögonen fallande fenologiska 

 företeelserna i vårt land samt vid h vilken tid af året in- 

 faller och af huru stor varaktighet är hvar och en af de- 

 samma, kan denna observationsserie ej lämna svar. Härför 

 omfattar serien alltför få företeelser, och därtill kommer, att 

 dessa företeelser ej äro dominerande. Enligt föreskrifterna 

 för denna observationsserie är det nämligen endast tiden för 

 den första hörjan af en del växters blomning, fruktmognad, 

 löfsprickning och löiFällning, som antecknas. Men den första 

 början af en växts blomning (i denna uppsats är det nästan 

 blott mera i ögonen fallande blomningsföreteelser, som af- 

 handlas) är ingen dominerande företeelse. Hvarje växts blom- 

 ning fortgår från ett minimum af blomrikedom till ett maxi- 

 mum för att sedan aftaga i riklighet och slutligen helt ocb 

 hållet upphöra. Det är under sitt blomningsmaximum, som 

 en växt genom sina blommor blir mest dominerande; men fråa 

 kännedomen af tiden för en växts börjande blomning kan 

 man ej med säkerhet sluta till, när dess maximum af blom- 

 ning inträder, än mindre, hviru länge detta blomningsmaxi- 

 mum fortvarar, då olika växtarter i detta afseende kunna 

 förhålla sig mycket olika. Den vanliga rönnen har t. ex. en 

 mycket kort blomningstid, som gemenligen varar högst en 

 vecka; hos spiron {Majanthemum bi folium) varar den rikligare 



^ QuETELET, Instructions pour robservation des phénoniénes périodiques^ 

 (Bull, de I'Acad. royale des sciences de Bruxelles, 1842.) 



