292 ARKIV FÖR BOTANIK. BAND 1. 



stort och på långt håll gifva landskapet färg, såsom t. ex. 

 blomningen af maskros, styfmorsviol, hundkäx, ljung o. s. v., 

 utan i allmänhet sådana företeelser, som i högre grad falla 

 botanisten i ögat vid en vandring i naturen, således äfven 

 företeelser, som visa sig först på närmare håll och inom min- 

 dre områden, När i ett tufvigt kärr det nätverk af tränjon. 

 som öfverdrager tufvorna, leker mot ögat med talrika skära 

 blommor, när ett dykärr prydes af talrika gula blommor af 

 Utricularia intermedia, när en torr backe skimrar hvit af Dr aha 

 verna eller gul af Dr aha nemorosa o. s. v., har jag anteck- 

 nat dessa företeelser såsom dominerande, om ock i lägre grad. 

 Gränsen mellan dominerande och icke dominerande företeel- 

 ser måste alltid till en viss grad blifva godtycklig. Om jag 

 kanske gifvit begreppet dominerande en väl vid omfattning, 

 är därmed ingen skada skedd; det kan ju alltid vara till 

 något gagn, att tiden för äfven mindre lysande växters blom- 

 ningsmaximum blifvit närmare bestämd, äfven om dessa väx- 

 ter af andra botanister skulle utrangeras ur de dominerande 

 växternas led. 



Vi komma så till några synpunkter, som äro att be- 

 akta vid graderingen af de dominerande företeelserna. Det 

 är nämligen flera faktorer, som måste samverka för att 

 göra en blomningsföreteelse dominerande, och dessa fak- 

 torer kunna förknippas på flera olika sätt. Sådana fak- 

 torer äro individmängd, förekomst i rena eller blandade 

 bestånd, växtens längd, blomrikedom och blommornas färg. 

 De växter blifva mest dominerande, som uppträda i stor 

 individmängd samt i rena och vidsträckta bestånd, och som 

 äro högre än sin omgifning och halva talrika lysande 

 (ej gröna) blommor. Emellertid blifva alla dessa betingel- 

 ser uppfyllda endast hos ett fåtal växter; exempel härpå 

 lämna blommande klöfverfält, vassbunkar samt stundom äfven 

 nyvallar, på hvilka åkerkål, åkerrättika eller (i södra Norr- 

 land) styfmorsviol kunna uppträda i åtminstone skenbart 

 rena bestånd, i mindre grad på grund af de mera oansenliga 

 blomsamlingarna den vanliga insjösäfven. Förekomsten i täta 

 och rena bestånd jämte rikblommighet gör många växters 

 blomning i hög grad framträdande, ehuru dessa bestånd äro 

 af föga utsträckning, så t. ex. blommande kolonier af hvit- 

 sippa, teprisa, blåklocka, hvitmåra, Hypericum qnadrangnlnm 

 o. s. v. 



