378 ARKIV FÖR BOTANIK. BAND 1. 



Lohelia Dortmanna äger ett synnerligen litet, omkring 

 300 /( långt och 150 ,u tjockt, dock i rotämne, hypokotyl och 

 hjärtblad tydligt differentieradt, rakt embryo; formen är af- 

 långt ägglik, färgen hvit. De båda hjärtbladen äro något 

 förtjockade, spadlika. En oljerik fröhvita omgifver rundtorn 

 embryot, som sålunda blir litet äfven i förhållande till det 

 för sig obetydliga, omkring 700 u långa och 400 ,u tjocka 

 fröet. 



Af frön insamlade i augusti månad år 1900 och då genast 

 försatta under kultur (fröna lades i en vattenfylld glasburk, 

 på hvars botten fanns ett några cm. mäktigt sandlager, 

 hämtadt frän sjöbottnen, där frönas moderplantor växt), 

 syntes några få, 4 — 5 stycken af de väl till några hundratal 

 i kulturen lagda fröna, redan samma höst påbörja groningen, 

 i det fröskalet sprängdes och rotämne och något af hypoko- 

 tylen framsköto. (Fig 1.) På detta blott påbörjade gronings- 

 stadium skedde så öfvervintringen. Flertalet frön, alla på 

 dessa 4—5 undantag när, öf vervintrade emellertid på em- 

 bryonalt stadium och började gro först kring midten af maj 

 månad följande år (1901), samtidigt som de frön, hvilka under 

 hösten påbörjat sin groning, fortsatte sin utveckling. Ofver 

 vintern nedsattes glasburken med frön, sand och vatten i 

 källare, hvarur den upptogs den 1 maj våren 1901. 



Sedan hufvudroten fixerats, strackes hypokotyl en starkt, 

 h var vid de ännu inom fröskalet befintliga, fröh vitan upp- 

 sugande hjärtbladen höjas. Någon nutation förekommer där- 

 vid ej, utan vägbanandet genom jorden förmedlas af frö- 

 skalet, som sk^^ddande omgifver hjärtbladen. (Fig. 2, 3.) Så 

 snart fröhvitan fullständigt blifvit uppsugen, afkränges frö- 

 skalet. De frigjorda, starkt ans vällda hjärtbladen breda nu 

 ut sig åt sidorna, tillväxa i längd, förses med kloroplaster 

 och kunna så själfständigt arbeta på groddplantans vidare 

 utveckling. (Fig. 4.) Afven hufvudroten har härunder till- 

 växt ej obetydligt i längd, men förblir dock ogrenad.^ Rot- 

 hår saknas. 



Då utvecklingen fortskridit så långt, att första epikotyla 

 bladet utbildats (fig. 5), utan internodieförlängning direkt 



^ Dr Franz Buchenatj angifver i en uppsats: Morphologische Bemer- 

 kungen über Lobelia Dortmanna, L., Flora, Regensburg 1866, p. 32 — 38, att 

 hufvudroten vid groningen utväxer till en lång, hvit tråd, som ofta är för- 

 grenad. Detta synes dock vara oriktigt, då hans förmenta rotgrenar sanno- 

 likt äro likvärdiga med de första, från hypokotylbasen utgående birötterna. 



