SYLVÉN, STUDIER ÖFVER LOBELIA DORTMAXNA. 385 



klyföppningsrikedom. Af ven pä blouistängelii är klyf öpp- 

 ningsrikedomen hos ett landexeniplar betydligt större än hos 

 vattenformen, som dock äfven under vatten äger typiska 

 klj'f öppningar, hos större exemplar redan vid andra stjälk- 

 internodiets spets. Stereomatiseringen inom blomstängeln är 

 hos landformen tydligt starkare och intensivare. Det stöd, 

 som vattnet bjuder ett i vatten växande individ, saknas ju 

 här. Luftrummen, särskildt märghålan, äro hos landformen 

 mindre än hos normalformen. Epidermisceller och närmast 

 under liggande lagrens celler äro vanligen hos landexem- 

 plaret, såväl i stängel som blad, intensivt rödbrunfärgade ; 

 sannolikt här ett skydd mot ljusets alltför starka inverkan. 

 De florala förhållandena hos Lobelia Dortmanna erbjuda 

 kanske mest af intresse. Blommorna sitta skaffade i gles- 

 blommig klase upptill på den efter vattnets djup, såsom för- 

 ut nämnts, olika höga stängeln eller stjälken. De flesta 

 blommorna äro vanligen exponerade ofvan vattenytan. Blom- 

 man befinner sig vid utslåendet ungefär vinkelrätt utstående 

 från blomstängeln. Genom blomskaftens utväxande och vrid- 

 ning blir klasen vanligen ensidig (fig. 13), hvarvid blommorna 

 komma att sitta tätare och sålunda blifva bättre exponerande. 

 Kronan är hvit med svag violett anstrykning; särskildt är 

 pipdelen violett anlupen.^ Biologiska underläppen är 3- 

 flikad af relativt stora bladflikar; öfverläppens båda blad 

 uppflikas ända till basen, och mellan dem synas de svart- 

 blå ståndarknapparna. Stiftet är gredelinaktigt färgadt, men 

 omgifves (åtminstone vid blommans utslående) af ståndar- 

 röret, hvarför det utifrån blir osynligt. Knappröret mynnar 

 snedt nedåt och framåt mot den omvända öfverläppen, bio- 

 logiska underläppen; alltså dorsalt androesium. Ståndar- 

 knapparna öppna sig inåt knappröret medelst längdspringor. 

 Blomman synes vara strängt proterandrisk. Analogt med 

 förhållandet hos andra Lohelia-arter skulle det afgifna pollenet 

 utsopas ur ståndarröret af den senare sig utvecklande, genom 

 knappröret utväxande pistillens då ännu hopslagna märkes- 

 flikar, hvilka först härefter skulle utbredas och vara mogna 

 att mottaga af insekter öfverfördt pollen, Pollinationsför- 



^ De starkt rödbrunfärgade landexemplarens blommor äro i allmänhet 

 tydligare blåvioletta än normalformens. Karl B. Nordström anmärker i 

 årets Botaniska Notiser p. 48, »att, om stängeln endast har en brunaktig 

 anstrykning, får blomman genast en bläaktig färgskiftning». 



