512 ARKIV FÖR BOTANIK. BAND 1. 



svensk uomeiiklatnr, så komme de svenska namnen oupp- 

 hörligt att förändras. Om man på Linnés tid infört en så- 

 dan, så hade exempelvis gran, tall och lärkträd, hvilka då 

 fördes till ett och samma släkte, mast erhålla nya namn, i 

 hvilka släktnamnet ingick. På samma sätt med björkar och 

 alar, hvilka af Linné fördes till ett släkte (Betitla). Men icke 

 kunde något dylikt falla Linné in! Hade Nilsson eller 

 Sundevall tillämpat en dylik nomenklatur på hjortsläktets 

 arter, som dä omfattade både älg och ren jämte kronhjort, 

 dof hjort, rådjur m. fl., och ändrat namnen till exempelvis 

 älghjort, renhjort, råhjort o. s. v., så hade dessa ju åter fått 

 ändras af dem, som upptaga älg, ren, dofhjort, rådjur såsom 

 egna släkten. Och så undan för undan. Ett fasthållande af den 

 binära nomenklaturen för de svenska namnen kan därför i 

 längden endast åstadkomma oreda,^ den enda möjlighet att 

 förekomma sådan är att låta hvarje art behålla det för den- 

 samma en gång gifna namnet, den må sedan föras till h vilket 

 släkte som helst. 



Det ser nästan ut som skulle den gamla goda regeln 

 »non scholae sed vitae discimusy> nu vara omkastad till »wo>^ 

 ritae sed scholae discimusi>. Eller hur skall man annars för- 

 klara att man låter de latinska namnen vid skolundervis- 

 ningen bortfalla? Dessa namn äro dock nödvändiga för 

 hvar och en, som vill fortsätta de botaniska studierna. Och 

 de svenska namn, man ger till ersättning, äro till stor del 

 icke sådana, som växterna redan äga, som redan länge äro- 

 kända, och som i många fall ägt bestånd i ett par hundra, 

 är, utan i stället ger man stympade och nybildade namn,, 

 till förmån för ett system, som är så opraktiskt, att det i 

 alla fall ej kunnat genomföras. Och detta allt, emedan yng- 

 lingarne i våra skolor påstås behöfva dem för att inlära 



1 Neuman ger själf ofrivilligt exempel därpå. »Släktet Sjnmeat, säger 

 han, >kalla vi Spirea och dess Låda arter Mjödspirea [Sp. Ulmaria) och 

 Bradbrödspirea {Sp. Filipendula): j^i motsatta sidan anser man släktet böra 

 heta Älggräs-släktet och arterna Älggräs och Brudbröd. Man behöfver icke 

 tveka, hvilket system som erbjuder största redan och klarheten, således icke 

 heller, hvilket det är, som mest tilltalar pedagogen» o. s. v. .Ja, så kunde 

 det ju i förstone se ut, men om man härvid erinrar därom, att sagda växter 

 i mormalförteckningen» icke fördes till släktet Spiraea utan till Filipendula, 

 Milla, och därför erhållit helt andra namn än hos Neuman, nämligen Brudniilla 

 och Mjödmilla. så tror jag litet hvar skall inse. att det blir si och så med 

 redan och klarheten och att dessa föreflnnas endast hos det system, som låter 

 de båda arterna behålla sina verkliga namn, Brudbröd och Älggräs, vare sig 

 de föras till det ena släktet eller det andra. 



