T Mus decumanus Pall. 
Grønl. Teriak. 
Rotter overføres ftundom ufrivilligen af Sfibene og funne blive 
ffadelige nof i Hufene; dog funne de ei udholde Vinterfulden og bort- 
døe Derfor ftedje den førfte Vinter. 
dant Refultat ved Følelfen af det Vanffelige i at overføre Grøn-= 
lændernes fabelagtige Beretninger paa den Srellerffe Soefve, fom han 
nu engang troede af gjenfjende i den Hovebdffal, Han havde fundet; 
der fyneg, fom alt bemærfet, iffe at være Grund til at antage, at 
Grønlænderne ville betegne mere end et Dyr ved Navnet Auvefæjaf, 
og at Fabricius ialfald heller iffe felv har været vet fiffer i, til hvilfet 
Dyr han ffulde henføre Grønlændernes hele og halve Jabler, fynes 
den Omftænbdighed at vife, af han i fine efterladte Panuferipter (der 
nedenfor nærmere ville blive omtalte) under Overffriften ,,Trichechus 
manatus”" famler alle de Beretninger, fom han i Nat. SelfÉ. Sfrifter 
anfører i Anledning af Phoca ursina. At imidlertid hverfen Rytina'en 
eller Søbjørnen findes eller nogenfinde har været fundet ved Grøn= 
lands Kyfter fan nu tilbags nepve være fvivlfomt, og det gjælder alt- 
faa af udfinde, hvad det er for et Dyr, der ffal forftaages under 
Navnet Auvefæjaf. 
Da nu Grønlændernes forvirrede og evenfyrlige Fortællinger iffe 
fynes at byde Kritiffen noget faft Holdevunft; da der aldrig, faavidt 
befjendt, ev fommet noget andet factijf Beviis tilftede for Auvefæjaf'ensg 
Zilværelfe end netop det af Fabricius fundne Cranium, og da endelig 
dette iffe er blevet ovbevaret af Finderen, fan man, ved at jøge en 
Forklaring, faagodtfom fun ftøtte fig til hvad Fabricius har meddeelt 
om fit Fund. Dette er rigtignof iffe meget, og navnlig give 
Ordene i Fauna groenlandica ingen fynderlig Oplysning; i fine efter- 
ladte zoologijfe Manufcrivter, betitlede: våovlogiffe Samlinger», der 
ere nedffrevne i Kjøbenhavn i Tidsrummet 1808—1814 og gjemmeg 
i det ftore fongelige Bibliothef, har han imidlertid fom fagt atfer omtalt 
Auvefæjaf'en (2 B. S&. 298 Pr. 286) og der henfat følgende i Grøn-= 
[land nedffrevne Beffrivelfe af det fundne Cranium: nHovedffallen, 
fom jeg fandt, var meget forhulvet og lignede meget Hvalrosfens i Nr. 
82) uden i Tænderne, der vare mange, lange, imalle, fiddende forud 
i en Klynge paa hver Side.” — Er det nu ogfaa vanffeligt nof af 
disfe faa Ord at udfinde hvad for et Dyr Craniet har tilhørt, ev man 
døg formeentligen berettiget til af dem at flutte at det iffe har været 
noget Vattedyr; thi hog et faadant funne Tænderne umuligt havt en 
flig Stilling. JFalfald er der neppe nogen Udvei, med mindre man 
vilde anfage den ovenanførte Beffrivelfe for væfenlig urigtig; men 
