XX VIII A SZERZŐ ELŐSZAVA 



talánossága fokainak megfeleljenek. Mind az, mit a 

 fölső elosztásokrul lehete mondani,, bezárólag a tör- 

 zsökök- vagy alcsaládokig , cieeróbul van szedve; 

 mind az, mi a nemeket illeti, pliilosophiábul; az 

 alnemek és más elosztások, apró romanabul van- 

 nak ; de rövidebb sorokban vagj- négyszögbe fog- 

 lalva ; végre a lap aljára helyezett jegjzemé- 

 njek , melijek a kevesbbé fontos fajok elősoro- 

 zását , a hasoniievüség körüli észrevételeket, vagy 

 elődeim munkáiban talált hibák előadását foglalják 

 magokban , petilbül vannak szedve. A fölső elosz- 

 tások nevei mindenütt nagy majusciilák; a csalá- 

 dok , nemek és alnemekéi apró majiiscidák , meg- 

 felelve a textusban használt három fajta betűknek; 

 a fajakéi italicák; a latin név követi a franciát *), 

 de záró jegy között s majdnem hasonló szabály tar- 

 talék meg a minden kötetet megelőző rendszeres 

 névjegyzékben s mellyek arra szánvák , hogy veze- 

 tőül szolgáljanak a kezdőknek. így a szem előre 

 megkülönbözteti minden dolog fontosságát s min- 

 den eszme rendét, s a nyomtató mind azon mestei'- 

 séggel kezére járt az irónak , mellyet a mnemonica 

 számára adhat. 



Ezen szokás, mellyet természetleirás tanulása 



*) A magyar munka , sajtói Icliiitetben, egeszén az eredeti sze- 

 rint van elintézve; mi pedig a neveket illeti, legelni a magyar 

 lutlományos név áíl, azulán a közönséges vagy Földi által használt, 

 azntán jónck a francia , latin s a madaraknál a német nevek is , 

 bol Voigt lonyvéhen ez utolsók nem hibáznak. 



