A FORDrTO ELŐSZAVA. XI 



népi közönséges neve nem volt tudva előttem s a 

 minek Földi Jánosnál nem találtam nevét , annak 

 minden vonakodás nélkül keresztapja lettem. Irtóz- 

 tató sokba került volna ugyan — és részemrül vég- 

 re hajtlialó nem lett volna — ha minden fiú ke- 

 resztclésenél csak garast kellelt volna is fizetnem: 

 de az a jó , liogy magam voltam minden egy sze- 

 mélyben s igy a díj zsebemben maradt söt még tol- 

 dat! k is. Keresztfiaim nem igen hányhatják, vethe- 

 tik ugyan emlékpénzeiket, mert irtóztató sokan van- 

 nak , de más részrül meg kell ebben is nyugodni ; a 

 szegény szerencse is szerencse , — s olcsó munka 

 mellett csak a nagy közönség nyer. Azt az egyet 

 óhajtottam volna , hogy a balsors ne gátolja díjam 

 fölvételét 1835-tül, 1841-ig, mert ha az el nem 

 marad illy sokáig, választott mezőmön igen és igen 

 előre volnék. 



De ezen idő még sem folyt le minden jó nél- 

 kül. Javultak körülményeim , bejuték az Acade- 

 miába és igy társok lettem sok olly férfiaknak , kik 

 a tudomány diszei s kikre a haza büszke lehet. Az 

 Academiában és kivül ösmerőseim, barátaim lellek 

 nagyobb részint mind , kik a természeti tudományok 

 mezején buzgalommal és sükerrel munkálkodnak. 

 Egyike ezeknek a madarak osztályánál viva ki ma- 

 gának dicsőséget, a másik rovarok tekintetében Eu- 

 ropaszerte ismeretes, egy harmadik az egész tudo- 

 mányt öleli át és műszavakat alkot és rendez , ne- 

 gyedik Ötödik a fü vészét mellett szinte állatvizsgáía- 



