vili A FOliniTO Ei,OSZ.VVA 



Örömöt megtagadva tőlem, egyenesen ö hozzá mu- 

 tat á ki utamat. Már a gjermek a természeté vala. 

 Ibolvaágjak szolgáltak pamlagául a honi kertekben 

 és kertek alatt, zöld pázsit vonult el számára majd 

 minden világrész (c\é az árnyas erdőkig; rétek vi- 

 rultak neki Flóra ezer gyermekével s a levegő da- 

 losakkal pezsgett körüle. Mind ezekre a bakonyi szép 

 nap mosolyga le s a gyermek örömét legtisztább 

 kék ég takará. llogjan feledhette volna ezt el a 

 falu egyszerű fia , midőn az apai tüzhelytül tá- 

 vozék s magát az oskolai falak közé záiandó, Sop- 

 ronba ment? A tanulmányok minden bájai között 

 nem felejtkezék el szerelmesérül s midőn a jövendő 

 számára kincseket iparkodék gyűjteni, a jelent egész 

 teljében éldelé. — Kéjpalotája a szabad természet 

 maradt. 



De a tanulás is éldelete volt: mert mindent a 

 taiuilástul reméle. Kopár jelenét , elhagyatottságát 

 megorvosolhatni gondola s midőn oskolákba ment^ 

 szebb jövendőnek vélt elébe menni. Szomjas keble 

 remegve szítta magába az oskolák kincseit s feje 

 napot gondola kifejteni magában , tükrét azon szép 

 napnak , melly gyermeksége szép egén mosolyga. 

 Mint a hold-kóros kedves csillaga után vándorol, 

 ugy ment ő remélt világának ellenébe. Győrött az 

 Academia derék embereit liallgatá s Pestre jött 

 részint a koszorút tenni föl törekvéseire, részint 

 bajokkal küzdeni , hogy száz göröngy között egy vi- 

 rájjot szakaszthasson. 



DB! 



