A FOMDirO ELOSZyWA. 



Külöuhö/.o okoklml szíiksí'gcs iiio^(Mulílcricin 

 ü/.oii körülinél) yí'kct, inellj'ek Kö/.öll jcIcii iminlvii 

 nia^yaiiá s/jilcu'k , f(">krj)cn pedig .i/.crl , íi<)gy a/, 

 olvasó közönség vagy iiikáhli a lamiló os/lály ki- 

 liiclja, niil kelljen Ixínnc nek(;ni érdenuii és ellen- 

 órdemiil íöhónia. I'ln résy.emn'il annyival kés/ehlxíu 

 les/eni a/l, iiuíil nem Indoni, mik(H- adja magái 

 alkalom cK) , liol illy érdemes lenn<í s/.ámOl adnom 

 iilcraluiai mnnkálkodásonntd. 



A leiinés/eliiánli s/.ei(;lel sok keheihe he van 

 ollva , — én imádlaiu a leiinés/elel. Ks lia nem 

 inondlialoai is, a mii Sajnosán érzek, li(»gv éie'lem 

 nagyobi) részéi a lermészelnek áldozással löllluílém., 

 annyil állíllialok, liogy kémlöje mindenkoc valék s 

 Örömeim legszebh részéi az ö kehelélitil s/ívlarn. 

 A sors is ügy lálszolt akarni, liogy kiolthallan ro- 

 konszenvvel viseltessem a lermészethez, mert logé- 

 konyságot ad.i egy részrni Ijájai iiánl, és sok társas 



a"* 



