AZ EMBER. 67 



lalja cgymásliil és a törzsöknek gulya (pyrainis) idomot 

 ád , a siíly egy ennek kedvezőt ; a lábszárcsont (combkonc) 

 nyaka a csont középdarabjával szegletet képez, a melly 

 még inkább megnagyobbítja a lábak távolságát egymástul 

 s a test alapját szélesbíti; végre a fö sulyegyenben van az 

 egyenes állás mellett a törzsökön , minthogy ízesülése tö- 

 megének közejDe alatt létez. 



Az ember, ha akarna sem tudna egész könnyűséggel 

 négy-kézláb menni; rövid és majdnem hajthatatlan hátul- 

 só lába , s igen Iiosszú combkonca a földhöz szorítanák tér- 

 deit; kiszéledt válai s a középvonaltul messze kihelyhez- 

 tetett karjai roszul tartanák testének elejét. A nagy fü- 

 részizom, melly a négylábuaknál mint valamelly emelő 

 szij függeszti fol a törzsöket a hónlapok között , az ember- 

 nél sokkal kisebb mint amazok akármellyikénél ; feje leg- 

 nehezebb agyának nagysága s az öblök vagy csontjai üre- 

 geinek kicsinsége miatt, és mind e mellett is a íbntartás 

 eszközei igen gyöngék , mivel az ember nem bir tarkószá- 

 laggal , sem csigolái nincsenek ugy alkotva , hogy az előre 

 hajlást korlátoznák , és ha még képes volna is a hátgerinc 

 vonalában fejét megtartani , — szemei és szája a földfelé 

 irányzódnának ; nem látna maga clöttre; ellenben ezen 

 műszerek helyezctc tökéletes , mihelyt az egyenes (függvoc- 

 nalos) állást teszszük fÖl. 



Az agyába ható üterek nem oszolván meg mint sok 

 négy lábuaknál , s az olly nagy tömegű műszerhez nagy 

 bőségben folyván a vér , gyakori gutaütés lenne a vízegye- 

 ncs helyezetnek követlcezése. 



Tehát az embernek csupán lábain kell föntartani ma- 

 gát. Kezeinek egész szabadságával bír a mivek számára , 

 s érzékműszerei a vizsgáláshoz legkedvezőbb helyezetet 

 nyertek. 



Kezei , mellyek már szabadságukból olly nagy hasz- 

 not nyerlek, nem nyernek kisebbet azoknak alkotásábul. 

 Hüvelykök, aránylag hosszabb a majmokénál, igen nagy 



5* 



