AZ EMBER. 73 



megorvoslására , — és ezek által lön képes a fold egész 

 színét ellepni. 



Különben az ember nem látszik semmit birni , a mi 

 az Ösztönhöz hasonlítana, semmi állandó szorgalmat, és a 

 vele szúlelett képzeletekbűi szármozotlat ; minden ismere- 

 te az érzések , ön vagy elődei figyelmezésének sükere. A 

 beszéd által átadva , a gondolkozás által gazdagítva , szük- 

 ségeihez és éldeleteihez alkalmaztatva , adák eíiek néki 

 minden mesterségét. A nyelv és az irás, megszerzett is- 

 mereteket föntartva, végetlen tökéletesedés forrását teszik a 

 faj számára. így teremte ö képzeletet magának, igy vön 

 hasznot az egész termesze tb ül. 



Azonban mégis igen különböző fokai vannak az em- 

 beri kifejlődésnek. 



A legelső csapatok a vadászatbul , halászatbul vagy 

 vad gyümölcsökbül lévén kénytelenek élni , egész életüket 

 élelmök keresésére kellvén fordítamok, nem szaporodhatván 

 nagyon, mert hamar fölemésztették volna a vadakat, ke- 

 vés előmenetelt tőnek ; mesterségök a knnyhók és sajkák 

 készítésére , magoknak bőrrel való födözésére , nyilak és 

 hálók csinálására volt szorítva ; alig vizsgáltak egyebet , az 

 őket utaikon vezető csillagoknál, némell}^ nékik használható 

 tárgyaknál; csak az ebet szelídítek meg, mivel annak ter- 

 mészeti hajlandósága volt hasonló életnemre. De mihelyt a 

 fííevő állatok megszelídítésére jutottak, a számos csorda 

 birtokában egyre biztos életet találtak, és üres időt, az ös- 

 meretek bővítésére használhatandót ; némelly szorgalmat 

 fordítottak a lakhelyek és öltözetek készítésére ; a birtokot 

 és következőleg a cserélést , a gazdagságot és az állapotok 

 egyenetlenségét megismerték, minta nemes vetélkedés és 

 alacsony szenvedelmek forrását •, hanem az új legelök ke- 

 resése s az évszakok követése miatti bujdosó életmód mind- 

 egyre szoros korlátok között tartotta őket. 



Az ember tulaj donképen nem vala képes faját nagy 

 fokon elterjeszteni, és ösraereteit s míveit igen messze 



