ERSZÉNYESEK. , 185 



hanem Parkok nem fogódzó; liátulsó hűvelykök igen rövid 

 ugyan, hanem jol kiösmerhető. 



Az ecsetes izsdl\ Le PJiasc. a pinceau. DicL penicillata, 

 Sh. (Gem. zool. I, ii. rl. 113. Schreb. CLII, B.L. 



Hamvas; farka hosszií fekete szőrrel födött , vándor- 

 patkány nagyságú, a fákon lakik ÚjJiollandhan és ott a 

 bogarakat kergeti. 



Az apró iszcih- {Le Phasc- nain. Dasyurus minimuSy GeoíT.) 

 Schr. 152. rl. B. C. 



Alig nagyobb az egérnél, bundája vereses, gyapjas. 

 Van Diémeii földének délérűl. 



A MEZFARKOK. 



{Les Dasj'ures. Dasyurus. Geofi'.) (*) 



Minden állkapcsokban két metsző s négy zápfoggal ke- 

 vescbbök van mint a fijahordóknak, ugy hogy csak negy- 

 venkét fogok marad, s farkok egészen fiidve hosszú szőrrel, 

 épen nem fogódzó. Hátulsó hüvelykök g>»m<') idommá csu- 

 porodott vagy egészen is eltűnt. Üjhollandban élnek boga- 

 rakkal, dögökkel, házakba is beJiatnak, liol igen alkal- 

 matlan torkosságnak, stb. Száj ok kevesebbé hasított, arc- 

 orrok kevésbé hegyes, füleik födöllek s rövidebbek mini 

 a iijahordóknál. Fákra épen nem másznak. 



A borzu mezfark. {Le Dasyure liérissé. Did. ursina. 

 Harr.) Trans. lin. IX, XIX > 2. k. és Encycl. Supp. 

 7, (). k. 



Szőre durva hosszú fekete, néhány rendetlenül rakott 

 fehér folttal; farica testénél féllel rövidebb , alul majdnem 

 csupasz. Van Diémen földének éjszakán lakik s nagysága 

 a boi'zéiioz közelít. 



(') Dasyurus takart fark, őuav; es ú^n. — L. Méin. de M. 

 Gcoff,, Alin. du Mns. 111, 5^5. 1. <:s XV, 301. 1. 



