ERSZÉNYESEK. 187 



A hegyes arcoru lörümtííly- (Le Pérainele h museau 

 poiniu. Peranieles nasiitus. G.) Aun. dii Mus., IV. 



igen kinyiiU arcorral ; hegyes fülekkel , szürkésbarna 

 bundával. Első látásra a tövises süncsulhoz hasonlít. (') 



Az erszénjesek második alosztálya az alsó áll- 

 kapocsban két hosszú, széles, hegyes és éles, elure 

 hajló metszőfogat hord , mellyeknek a fölsö állka- 

 pocsban hat felel meg. Fölsö szemfogaik még hosz- 

 szűk és hegyesek ; hanem az íny által elrejtetnek ; 

 az utolsó alnem néha épen nem bir egyet is. 



Eletrendök nagyobb részint növevényi ; innét 

 beleik, s kivált Takbelök sokkal hosszabbak, mint 

 a fijahordóknál^ mindnyájának nagy hüvelyke van, a 

 többi ujaktiil annyira elválasztott, hogy majdnem 

 mint a madaraknál hátra irányzottnak látszik. Kö- 

 römtelen , — s az o reá következő két uj egész az 

 utolsó porcig egyesített a bőr által. Ezen alkotás- 

 nál fogva hivatnak 



PERCKüLYÖK-nek. 



{Fhalangers> Phalangista. Ciiv.) 



A tulajdonképi perchülyöh. 



{Les Phalangers (■) proprement dits. — Balanticu Ilig.) 



Oldalaikon a bőr nem terült ki; mindenik állkapocs- 

 ban négy , két sorban álló négy hegyű hátulsó zápfogok 



(') A Bougaimiille kör'ómJcűlje. {Le Péramele. Bougairn'ille , de 

 M. M. Quoy et Gaymard) a hegyes arcorutul fajilag nem különbö- 

 zik, K péram. obesula , GeofT. nem eléggé biteles. 



(^) A phalanger nrvezrtof Bnfibn két megvizsgálta egyénnek adá , 



