POGHTJASOK. 233 



Végre még egy állat vau húLi'a, lalám a kaviák- 

 hoz, talám a sípőriékhez vagy a patkányokhoz közelítő 5 

 de a mellyet igazán nem tudunk liova helyheztetni , nem 

 ismervén fogait ; — ez a Csinkörle {cliinchilla) , melly- 

 nek hőre a kereskedés száraára bőven hordatik be , de 

 egész testét még nem lehete megszerezni. Akkora mint egy 

 tengeri őrlecs vagy kis tengeri nyúl ; hosszú süni s a pré- 

 meknél ismertek között legfinomabb szőrű; fülei na- 

 gyok, félig csupaszok; farka testének harmadát üti föl, 

 durvább s olly módon helyheztetett szőrű, hogy az ol- 

 dalvást összenyomottnak látszik. Első lábain négy uja van 

 s a hűvelyknelc nyoma ; a hátulsókon csak három. Eze)i 

 emlős déli Amirika hegyein lakik. 



A J^iscache mellyet d' Azzara irt le (Quadr. du Fa- 

 rag., a fr. ford. II, 41. 1.) s mellyet mi ábrázolva látánk 

 alig egyéb, mint a csinkörle nagy faja, rövidebb és dur- 

 vább szőrrel. (^). 



AZ FAVILOSEK HATODIK RENDÉ. 



A foghíjasok. 



Vagy állkapcsok elején fogak nélkül szűkölkö- 

 dő emlösek ; — nálunk a karmos állatok utolsó ren- 



(') Az ábrázolatokat llamilton Sniilli es Brookes kö/Jötték ve- 

 lünk. Ez azon állat, uiellyet Blainvillc gerboise géante név alatt ir 

 le, üesin. Mamm., 315, és Nouv. üict d' hist. nat. Xlll , i 17. s 

 nielly ezen munka angol fojtlításában Marmot-diana név alatt 

 festve van. 



