Sl'2 MADARAK 



halja. A szarvhártja igen tlümború , clc a jcglencse 

 lapos s az üvegtest kicsin. 



A madarak füle csak e^y csontocskát h\v , egy 

 a dohliárlyához ragadó ágiul s egj másiktul, melly 

 a petés ablakra támaszkodó lapba végződik , képzet- 

 let; csigájuk kevéssé ívelt (hajolt) kúp; de félkörű 

 csatornáik nagyok s a kaponya egy részében helye- 

 ződnek, hol minden oldalrul légüregekkel vetetlek 

 körülj a d()büreg])e nyílókkal. Csak az éji mada- 

 raknak van nagy külső csigájok , de melly mindazáltal 

 nem áll elő, mint az emlöseknél. A fülnyilás ren- 

 desen tollakkal takart, a többieknél foszlottabb sza- 

 kálhiakkal. 



A szagolás műszere a csorr alapjába elrejtve 

 rendesen csak porcos orrcsigákat bir, számra hár- 

 mat, bonyolódásra nézve változókat; igen érzékeny, 

 noha a kaponya mélyébe nincsenek Öblei. Az orr- 

 lyukak csontos nyilasainak szélessége határozza meg 

 a csont erejét, s a porcok, hártyák tollak és egyéb 

 takarók, az ezen nyilasokat keskenyilők, befo- 

 lyást gyakorolnak a szaglás finomságára s a táplá- 

 lat módjára. 



A nyelven kevés az izomanyag, és egy a szak- 

 csonttal izesült csontiul tarlalik; a nagyobb résznél 

 igen kevéssé kényes. 



A tollcsák, valamint a tollak (evezők), a tőIök 

 csak nagyságra nézve különbözők, alul üres csök- 

 bül , s továbbá szakállbul vagy vitorlábul álhiiiak, 

 melly egyes szakáll ismét kisebbekbül áll; szövelök/ 



