RAGADOZÓK. 331 



U. o. Hist. des Ois. I , V. rl. (*). Le 7'autour Al- 

 bin. III. I. Nauman. p. 2. rl. Der weisshüpjige Geier, 



Sárgába menő szürke vagy barna, fejének s nyaká- 

 nak pelyhe hamvas, nyakörve fehér, néha barnával ve- 

 gyes ; szárnyai s fark tollai barnák , csorra s lábai olom- 

 szinüek; a felnölt hasa fehér. A legkiterjedtebb faj: az 

 egész 6 világ hegyein találtatik. Teste fölüti sőt megha- 

 ladja a hattyúét. ("_). 



A barna heselyü. Le Vautour hrun. T^> cinereus Gm, 

 enl. 425. Nauman. 1. rl. Vieillot. gal- 1. t. Arrian, 

 la Peyrouse-nál. Der graue Geier. Brehm lí. 1. 1. kép. 



Feketés barna ; ny akkörve ferdén ( hdrántosan ) egész 

 a hátfö felé emelkedik , mellyen még egy tollpamat is 

 van; lábai s csorra aljának hártyája viola -kékes, az előb- 

 binél nem kevesebbé terjedt el , s nagyobb. Gyakran az 

 élő állatokat is megtámadja, f). 



A füles heselyü. {U Oricou. V. auricularis, Dand. Vail. 



Afr. IX. t. Der Ohrgeier. 



Feketés , nyaka mindenik oldalán hosszanti hús-taraj 

 a fül alatt. Afrikábul. {% 



(') I. Buffoniiál a grand vautour leírása a következő fajt illeti , 

 de az ábrázolat ezé. 



(-) Az indus keselyű. Le vautour des indes Lath. és Son- 

 nerat. Tem. 26. sz. t. legalább igen közeli faj, szinte mint a 

 Chassefieníe. Vaill. Afr. 10. t. Add hozzá még: a fekete keselyű 

 V. {aegypius) Temm. col. 407. és császár keselyű, sinka (V. im- 

 perialis) u. o. 426. 



(») F. monachus Edw. , 290. Vaill. 12 és Col. 13. a barna ke- 

 selyűtől csak rövidebb csorra által különbözik. A tarajos k. (V. 

 Cristatus Gmel.) csak Gesner rósz ábrázolata után ismeretes, melly 

 hihetőleg valamelly sasfajrul vétetek le. A vultur barbarua nem 

 egyéb mint Földinél a szakállas grif. 



(^) A pondicheryi k., Le de Pondichéry , F, ponticeranus , 2. 



