RAGADOZÓK. 351 



A HÉJÁK. 

 {Les j4utours» Cuv. Astur. Bechst. Daedelin* Savigny.) 



A nemtelenek második fölosztását képzik; szárnyaik 

 — mint az utolsó három törzsöknél, rövidebbek mint 

 farkuk ; de csorrok tövöktűl kezdve görbül , mint min- 

 den következőknél. 



Tulajdonképi héjáknak mondatnak , mellyeknek lá- 

 bai paizsosak és egy kevéssé rövidek. 



A közönséges héja [Héja Kerra. F. L' Autour ordi- 

 naire. F. palumharius. Lin. Enl. 419. és fiatal : F. 

 gallinarius. Gm. cal. 425 , és Frisch. Lxxii. Stockfal- 

 ie. Der gemeine Hahicht. Tauhenstösser.) Naum. 17. 

 18. {'). Brehm. VI. 1. 



Egyetlen faj e tájékokon j fölül barna, szemöldei fe- 

 héresek , alul fehér , a vén barna kereszt vonalokkal 5 hosz- 

 sziis foltakkal a fiatal; öt barnább szalag a farkán. A héja 

 fölüti nagyságra a kerecsent , de bátorságra nem , mindig 

 ferdén csap le zsákmányára A sólymászatnál mind a mel- 

 leit használtatik gyönge vadalcra. Közönséges a halmos és 

 alsó hegyes vidékeken. 



Az idegen héják között megjelelhetni az új hollan- 

 diait {Falco novae Hollandiáé) , Voy. de Whitc. 250. 1., 



iée. (F. palliatus. Temm.) Col. 20-i. mutat, igen különböző altul, 

 mellynek ez a francia neve van. Col. 437. 



A. h. horgas horogsas. {F. hamatus. Hig.) Col. 61. 231. F. lea~ 

 copygus. Spix. II. F. uncinatus. ua. Col. 103. 104. 105. Ezen ma- 

 darak , idejökre nézve igen különböznek. 



Jegyz. A Falco glaucopsis. Merera. II. Vii. rl. {Aigh de Got- 

 tinqucy közönséges ölyv. Az Aigle blanc. (F. albus. 5h. John white- 

 Voy.) héja. 



(') Hihetőleg szinte F. gyrfalko. F, gentilis. Gui. — lUy rosz- 

 szul voltak még a ragadozó madarak meghatározva akkor, midőn 

 <2 munka először adaték ki. 



