A VEREBEK. 429 



bélyegzi*, szemeik nagyok , csorruk még szeltebb mint a 

 fecskéknél, erős bajuszszal biro s a legnagyobb bogarakat 

 elnyelni hagyó, mellyeket ragadós nyállal tartanak vissza; 

 alapján az orrlyukak vannak, apró csőidomban; szárnyaik 

 hosszak; lábaik rövidek, tollas szárokkal, ujaik, alapjuk- 

 nál rövid hártya által egyesülvék, még a hüvelyk is illy 

 módon egyesülve van a belső ujjal s előre irányozható; 

 középső körme gyakran fogas a belső oldalon , s a külső 

 ujj — a mi ritka alkotás a madaraknál — négy percet bir. 

 A lappantyúk magánosan élnek, csak esthajnalkor vagy 

 szép éjeken repdesnek, éjilepkéket, éjipilléket és más 

 éjibogarakat vadásznak, a földre mesterség nélkül kevés 

 számú tojást tojnak, a repülés közben tág csorrokba be- 

 ható levegő különös morgást okoz. 

 Európában csak egy faj van: 



1. ^z európai lappantyú. [Európai hecskefejö. F. Capri- 



mulgus europaeusy Lin. Der NacJitschatten.) Enl. 

 193. Brehm. x, 1. 



Húri- nagyságú, barna szürke, feketés barna hullám- 

 zattal és foltokkal, csorrátul fehéres szalag megy tarkójá- 

 hoz. Harasztokban fészkel , csak két tojást tojik. 



Amerika több illy madarat tart, kerek vagy négy- 

 szegű farkut, s ezek közül egy akkora mint a füles bagoly. 



2. A nagy lappantyú. {Capr- grandis.) enl. 325, 



És egy másik; 



3. A lármás lappantyú. (Capr* vociferus). Wils. V. XLI. 



Hires azon erős kiáltozásairul , mellyeket tavaszszal 

 hallat. {'). 



ker , mind azon furcsa képzelettől eredt nevek, hogy a kecskéket, 

 söt meg a teheneket is megfejik. 



(') A. h. Capr. virginianus. Edw. 63. vagy americanus , Wils. 

 V. XL. 1. 2. luclly, vclcmcnycra szerint , igen köacl lenui látszik a 



