A VEREBEK. 479 



oldaltollai hoszak , emeltek , bodrosak , ragyogó szélüek , 

 acél kék, melly szinte a fején és hasán is fénylik. (^). 



Megkülönböztetnek a négyszegű farkú fajok (pRiLo- 

 Ris Swainson) , raillyenek : 



A fehér hankaragy. {U Epimaque a douze Jilets. Ep. 

 albus. Paradisaea álba. Bliimenbach. Abb. 96. Vaill. 

 Ois. de Par. 16. és 17. rl. jobban. Promer. 17. Vieill. 

 13. rl. jobban Galer. 185. 



Igen soká a paradizárok közé tetettek , oldalaikat fe- 

 dő hosszú fehér toUpamagaikért , mellyeknek csökei ki- 

 nyúlva 6 fonalszálat adnak mindenik oldalon. Teste ren- 

 desen viola- fekete, melle aljának tollain smaragdzöld sze- 

 gély van ; de ugy látszik , van egészen fehér fajta is. 

 Szárnya első tollai rövidek és sokkal kevesebbek mint 

 rendesen a madaraknál. 



y4 dicső hankaragy. U Epimaque proméjil. Epimachus 

 magnijicus. Cuv. Vaill. Prom. 16. 



Bibor-fekete , középszerű farka kissé villás , feje melle 

 legszebb acél-kék ragyogású, oldal- tollai hosszak, fosz- 

 lottak, feketék. 

 A királyi hankaragy. (Z-' Epimaque royal. Epimachus 



regius. Less. et Garn.) Voy. da Duperrey. 28. rl. 



Ptiloris paradisaeus , Swains. 



Bársony fekete; fejföle s mel-magasa szép ragyogó 

 zöld. Oldaltollai kerekűltek , zöld szélyűek. 



A verebek második és legkissebb osztálya 

 azokat foglalja magában, hol a küIsö uj majd olly 



(') Nem tudom , ide vagy a Merops moqueur-hoz teendő a Pro- 

 mer ar , Vaill. 8,9; — a Promerup ^ Vaill. 11 és 12, és Promerops 

 sijjkur , 10. ugyan tőle. — Általában ezen uj Gviueal szép mada- 

 rak ritkák gyiijteményeinkbfn , s gyakran mcgfosztvák lábaiktiil , s 

 ez okbul biztosan nem igen lielyczlelhctui cl ökct. 



