592 MADARAK 



hüvelyké, szinte igen hosszú s hegyes , a mi okot ada rá 

 hogy franciául chirurgien (sebész, borbély) nevet kapja- 

 nak. Csorrok igen hasonlít a libucokéhoz középszerű hosz- 

 szasága s hegyének könnyű dagad tsága állal, szárny ok sar- 

 kantyúval fedezett. Ezek igen kiáltozó s panaszos mada- 

 rak , a forró tartományok mocsaraiban élők, s ott a fü- 

 veken könnyen járók hosszú ujjaik segedelmével. 



Amerikában olly fajok vannak , mellyeknek csorr- 

 alapján egy csupasz hártya fekszik s a homlok egy részét 

 is betakarja. 



1 . A közönséges párra. {Le Jacana commun. Párra ja- 



cana. L.) Enl 322. 



Fekete , köpönyege veres , szárnya első tollai zöldek , 

 csorra alatt húscafatok. Ez legközönségesb Amerika min- 

 den fori'ó részében. Igen hegyes szárnytöviseket bir (*). 



Szinte illyen néhány Asiában is van : 



2. y!z ércfényü hosszujjgáz- (Le Jacana bronzé- Párra 



aenea^ (^). 



Teste fekete, kék- s violaszinbe játszó, köpönyege érc- 

 zöld , fai'csika és farka vérpiros , szárnya első tollai zöl- 

 dek; szeme mögött egy fehér szalag. Szárnytövisei tom- 

 pák, kicsinek. 



iiycken járnak. Lehet Iiogy a leíró hibájábiil töiiénve neveztelek egyi- 

 kök aguapeccaca-nuk Margrave-tól. 



Paiia latin neve egy ismeretlen madárnak. 



(') A. P. variábilis, {Le J. varié) enl. 846, csak a közönséges 

 fiatal fajtája. A P. brasiliensis és P. nigra c?ak Margrave egy kis- 

 sé gyanús hitele szerint léteznek. A P. i'iridis , melly csak Margrave 

 leixásán alapul, ezen leírás szerint biborfü-xidik látszik. A P. afri~ 

 cana , alig különbözik valamit. A P. chavaria-n nézve nézd a Pál- 

 méd cikkelyt. 



(-) Vieillot ezen faji nevet Melanochloris-vA változtatá , gal. 264. 

 Ez egyszersmind Párra supcrciliosa ., Horsf. Jav. 



