604 MADARAK 



a követlíezö alnemé is, fölfelé hegybe nyúlik ki, melly 

 a szár kiterjesztő izmainak hatalmasabb támaszponto- 

 kat ad. 



Ezen madarak tavakon és mocsárokon élnek s a 

 kakásakban fészkelnek. Ugy látszik, hogy bizonyos kö- 

 rülményekben szárnyaik alatt hordják fiaikat. Termetök 

 s tollazatúk annyira változnak életszakaikkal, hogy fajai- 

 kat ez okbul igen megszaporíták a természetvizsgálók. 

 Meyer az európaiakat négyre teszi. 



1. A húhos vöcsök. (Le Grébe^ huppee* CoU eristatus.) 



Gm. enl. 400. és 944. Frisch. 183. Naum. 69. 106. k. 

 Col urinator. Gm. Enl. 941. Edw. 36. 



Réce nagyságú, folüi fekete barna, alul ezüst fehér, 

 szárnyán fehér szalag ; idővel kettős fekete búbot kap , s 

 a vének nyakfölén még széles veres körv van , feketével 

 szegve. 



2. A szarvas vöcsök. {Le Grébe cornU' Col. cornutus. 



Enl. 4()2, 2. CoL obscurus- Enl. 942. et Col. caspicus. 

 Gm.) Vieill. gal. 281. Edw. 145. 



Idomra az elsőhöz hasonló , de a vén nyakörve feke- 

 te, búbjai s nyak eleje verhenyes. Nagyságra különben 

 jóval alább áll. 



3. Az alig búbos vöcsök. [Le Grébe a joues grises. Col. 



subcristatus. s a fiatalat parotis. et rubricollif. Enl. 

 ' 931.) - Lath. Supl. I. 118. 



Nyakeleje szinte verhenyes , de a vén búbjai aprók , 

 feketék, nyakkörve igen rövid és szürke. Nagyságra a két 

 előbbi között áll. 



4. Az apró vöcsök. {Le petit Grébe ou Castagneux. Col. 



minor.) Enl. 905. 



Fürj nagyságú , soha nincs búbja , sem nyakkörve ; 

 tollazata barna , többé kevesebbé veressel árnyalva , ki- 



