AZ USZHÁRTYÁSAK. 637 



uielek Eidcrduiie aéven neveznek, mi pedig dunna -pe- 

 hely nek mondhatunk. {^). 



AZ INGARUCÁK (iNGOVÁROK.) 



{Les Miloidns. Die Mooreaten.) (^). 



Széles lapos csorrokon kivül nhics egyéb kitűnő je- 

 löli. Nálunk több faj van közűlök, s ugy látszik, ezeknek 

 gégéjik majdnem hasonló tágulatokba végződnek , balrul 

 egy tükcát képezve némi hártyás részben, egy beszegés 

 (cadre) és csont-elágozalok által fÖntartottat. 



1. A közönséges ingaruca. [Le MiUouin commun. Anan 



ferina. L. ^n rufa , Gm. Die Tafelente.) Enl. 803. 



Naum. 1. c. 58. f. 87, 88. Wils. An. Vili. xc. 6. 



Hamvas , feketével finoman vonalt , feje s nyakraa- 

 gasa veres; nyakala és melle barnák 5 csorra világos ólom 

 szin. Néha tavaink nádasaiban fészkel. Gégéje majdnem 

 egyenlő átmérőt bir. 



2. A tollagos ingaruca. {La MiUouin huppé. An. rufina. 



L. Die Kolbenente.) Enl- 928. Naum. l. c. 32. f. 63. 64. 



Fekete , háta barna , oldalain és szárnyain fehér , feje 

 veres, fejtetején a tollak búbbá emelkedtek; csorra veres. 

 Ezen faj a Kaspi-tenger szélein lakik , s néha a szelektűi 

 hozzánk is elhozatik. Gégéjén két egymásutáni tágulat 

 van , egy tokcán , kivül a ketté ágozásnál. 



3. Az éjszahi ingaruca. [Le Millouinan. An. marila. L- 



Die Bergente.) Enl. 1002. Brit. zool. Q. Wils. Am., 

 Vili. LXix. 3. Naum. 59. f. 90. A nő {An. froenata.) 

 Mus. Carls. 38. Naum. 59. f 90. B. 



Hamvas, feketés vonalokkal; feje, nyaka feketék, ha- 



(') A. h. An. spectabilis , Sparn. Mus. carls, II, .xxxvi. rl. Edw. 

 154. Naum., 40, f. 58, 59. 



(-) Leach Füligula. néven köszönti ókét. 



