AZ ÚSZHÁRTYÁSAK. 643 



üíe Krikente.) Enl. 947. Frisch. 114. Naum. 48 f. 68. 

 69. WÜs. Am, VIII. Lxx. 4. Brit. Zool. Q. rl. 



Finoman feketésen sugározva, feje veres, egy zöld 

 szalag szeme mögött, két fehér vonallal szegve stb. A tok- 

 ca , mint egy borsó. (*). 



Utolsó nem ' 



A BÜVÁROK-é. 

 {Les Harles Mergus. Lin. Der Sagen) 



Azon fajokat foglalja magában , mellyeknek csorra vé- 

 iíonyabb , s henger übb a récekénél , s mindenik lemezé- 

 nek egész hosszában apró hegyes fogaldtal fegyverzett ^ 

 fürész idomuakkal s hátra irányozva , a felső lemez vége 

 görbe. Idomuk söt tollazatúk is majd mint a tulajdonképi 

 récéké; de ziizájok kevesebbé izmos, beleik s vakbelök 

 rövidebbek. 



A hímek al-gégéjének tágulata igen nagy s részint 

 hártyás. Tavakon és pocsolyákon élnek , hol sok kárt tesz- 

 nek a halakban. 



Franciaországba télen három faj szokott jöni, de ezek 

 toUazatok változása miatt megszaporíttattak a vizsgálók által. 

 Azt mondják , éjszakon fészkelnek sziklák között vagy ná- 

 dasokban , és sokat tojnak. 



1. j4 közönséges buvdr. F. {Le Harle vulgaire. Mergus 

 merganser. L. Der Gansesager') Enl. 951. Naum 1- 

 c. 61. f 93. Brit. zool. N. rl. Frisch 190. Wils. Am. , 



VIII, LXVIII. 1. 



Ruca nagyságú; csorra, lábai veresek. A vén hím fe- 

 je sötétzöld, s annak tetején a tollak fölemelkedve némi 



(') A. h. An. discors, enl, 966. és 403.; — yín, manillensia , 

 Somi. 1-ei- Voy., lv. rl. 



Sarcelle , vagy Cercellc a guerguedula , névtül jö , melly a ma- 

 dár kiállásaiul ered. 



