21 



den mere koniskt tilspidsede, hvorved Skallen faar et saa eien- 

 dommeligt og fra ældre Exemplarer afvigende Udseende, at min 

 Fader i dem saa en egen Art, som han kaldte Peden mammil- 

 latus. Den høire Valvel er saavel i Form som Sculptur saa ulig 

 den venstre, at man, om man traf begge adskilte, let kunde være 

 fristet til at betragte dem som tilhørende 2 himmelvidt forskjel- 

 lige Arter. De af Philippi opstillede 2 Arter P. antiqvatus og 

 og P. fimbriatus fra Calabriens Tertiærformation høre saaledes 

 aabenbart sammen, den første grundet paa 3 høire Valvler, den 

 sidste paa en enkelt venstre Valvel af en og samme Art, der 

 kommer meget nær eller maaske er identisk med den her om- 

 handlede. 



12. Pecten vitreus, Chem. 



(Tab. 2, fig. 5, a-b). 



Testa alba, sat convexa, rotundata, paulo altior qvam longior, margine ventrali 

 arcum æqvum formante, auriculis latiuseulis, inæqvalibus, posterioribus minoribus 

 obtusangulis et a testa leviter modo definitis, auteriorum sinistra magna rectangulari 

 margini testæ fere continua, deitra anguste lingvæformi concentrice lamelloso-stri- 

 ata, sinu byssali magno et profundo. Valvulæ in adultibus saltem solidulæ, semi- 

 pellucidæ, lineis concentribus crebris margines versus sqvamiJis minutis fornicatis 

 asperis, striis microscopicis tenuissimis radiantibus interruptis. Long. ISm"'. 



Ligesom foregaaende Art, er denne en ægte Dybvandsform, 

 som neppe nogensinde træftes høiere op end 50 Favne. Jeg har 

 tåget den i største Mængde og i usædvanlig store Exemplarer ved 

 Bodø paa 100 F. D. fæstet til Lophelia prolifera sammen med Pec- 

 ten aratus. Min Fader har den fra Komagfjord i Vestfinmarken. 

 Østenom Nordkap har jeg derimod ikke forefundet den. Den er 

 sydlig udbredt langs vor hele Kyst til Christianiafj orden, frem- 

 deles til de britiske Øer, hvor den dog er meget sjelden og Mid- 

 delhavet, men savnes hinsides Atlanterhavet. Min Fader har fun- 

 det den fossil i vore yngre glaciale Skjælbanker. 



