68 



ligt fra Kellia suborbicularis ved sin stærkere sammentrykte Form 

 og ved den mere uligesidede og mindre høle Skal, ligesom Laasen, 

 omend af en lignende Bevæbning, dog er langt svagere end hos 

 hin. Skallens Form viser hos denne Art en ganske paafaldende 

 Lighed med spæde Unger af Cyprina islandica, med hvilke den 

 derfor let kan forvexles, om man ikke undersøger Laasen. Jeg 

 har tåget den sjelden ved Lofoten i gamle Skaller af Mytilus mo- 

 diolus fra 10—20 F. D. Min Fader har fundet den ogsaa ved Øx- 

 fjord i Vestfinmarken. Arten forekommer desuden, men sjelden, 

 ved vor Vestkyst og ved de britiske Øer. 



Fam. Montacutidæ. 



Testa ovata vel oblonga, inæqvilatera, latere postico breviore; cardo medio in- 

 cisus, dentibus primariis nullis, lateralibus distinctis, cartilagine interna subumbonali 

 magna et solida; linea pallialis integra. 



84. Montacuta suhstriata, Mont. 



(Tab. 19, fig. 16, a— b). 



Testa minuta, modic'e convexa, obliqve rotundato-ovata, extremitate antica multo 

 longiore, inferne rotundato-expansa, postica brevissima inferne abrupte truncata, mar- 

 gine ventrali postice obliqve ascendente, dorsali iitrinqve sat declivi, umbonibus par- 

 vis sed prominulis in parte tertia postica sitis. Valvulæ solidulæ, albæ, semipellu- 

 cidæ, nitidæ, radiatim striatæ, striis costarum instar elevatis et distantibus, epidermide 

 tenuissima albido-flavescente interdum crusta ferruginosa tecta, dentibus lateralibus 

 triangularibus, cartilagine magna mediana. Long 3">"i. 



Ikke sjelden ved Lofoten paa Piggene af Spatangus purpureus 

 fra 10-20 Favnes Dyb, ogsaa paa Tripylus fragilis fra større Dyb. 

 Min Fader har tåget den ved Øxfjord i Vestfinmarken. Arten er 

 udbredt langs vor hele Vest- og Sydkyst til de britiske Øer og 

 Middelhavet, og er af min Fader fundet fossil i vore yngre gla- 

 ciale Skjælbanker. 



