120 



Fam. Tecturidæ. 



Testa patelliformis, vertice acutiuaculo extremitati anticæ propiore. 



Segmenta radulæ ex lamiuis 2 latis qvadratis (lomposita, qvibus affixæ sunt 

 lamellæ 6, 2 mediauæ anteriores, 2 laterales posteriores, omnes apice recurvo validis- 

 flimo, hamato, opaco; uncini nulli. Formula radulæ: — 2 . 2 . 2 — 0, 



Gen. Acmæa, Eschh. 

 (Tectura, Jeffr. ex parte). 



Lamellæ laterales radulæ valde inæqvales, exteriores minimæ, fere obsoletæ, 

 interiores validissimæ. 



15. Acmæa testudinalis , Miill. 



Testa solidula, fusco-cinerea , fasciis radiantibus obscuxis confluentibus sæpe 

 faciem eleganter tessellatam præbentibus plus minusve variegata, intus nitidissima 

 alba, margine tessellato, fundo intense badio, forma subdepressa, vertice acutiusculo 

 ante medium sito, apertura ovata. Superficies subtiliter radiatim striata, striis tenuibus 

 et elevatis. Long. SOmm. 



Overalt ved Lofoten og Finmarken særdeles almindelig paa 

 Klipper og Stene i Fjæren. Den er i Modsætning til de 2 fore- 

 gaaende Former en ægte arktisk og circumpolar Form, som er 

 bekjendt saavel fra Russisk Lapland og Novaja Sembla som fra 

 Grønland, Nordamerikas Øst- og Vestkyst og efter Jeffreys endog 

 fra Havet ved Japan. Ligeledes forekommer den fossil saavel i vor 

 ældre som yngre glaciale Formation. Jeg har troet at burde op- 

 tage igjen for nærværende Form den gamle Slægtsbenævnelse 

 Acmæa, baade fordi Radulas Bygning er noget forskjellig fra samme 

 hos de 2 følgende Arter og fordi der findes flere exotiske Former, 

 der nøie slutte sig til vor Art og sammen med denne danne en 

 naturlig Slægtsgruppe. At denne og følgende Slægt bør danne en 

 sæ-rskilt Familie, derom kan jeg ikke tvivle, da Radulas Bygning 

 er meget eiendommelig og afvigende fra alle øvrige bekjendte 

 Former af nærværende , Gruppe. 



