143 



(sens. strict.), hvortil den af samtlige Conchologer tidligere har 

 været henført. Den staar imidlertid ingenlunde alene. Jeg har 

 undersøgt en hel Del Middelhavsformer, som ligeledcs høre ind 

 under samme Slægtstype og vise en fuldkommcn overensstemmende 

 Radula-Struktur De herhen hørende Arter ligne vistnok særdeles 

 meget Arterne af Sl. Trochus, men kjendes dog med Lethed fra 

 disse ved sin ialmindelighed endnu stærkere ophøiede Skal, der 

 aldrig er glindsende som hos hine, men viser en mat mere eller 

 mindre granuleret Overflade. Sl. Conulus anføres vistnok ialmin- 

 delighed som Synonym under foregaaende Slægt, og det er høist 

 rimeligt, at Nardo ogsaa henførte til sin Slægt Arter af den egent- 

 lige Sl. Trochus; men jeg har dog troet, istedetfor at indføre et 

 nyt Navn at kunne gjøre Brug af det ovennævnte, ved at ind- 

 skrænke det til den her omhandlede Slægtstype. 



43. Conulus millegranus, Phil. 



Testa solidiila, albido-flavescens fusco vel rufo m: culata, forma conico-pyrami- 

 dali, spira acute producta, anfractibus 7 — 8 planis, ultimo sat amplo ad peripheriam 

 distincte carinato, basi planulata, sutura parum conspicua, apertura obliqva, rhom- 

 boidea, labro externo tcnui inferne angulato, interno brevi et incrassato, medio ob- 

 scure dentato. Superficies lineis spiralibus elevatis, striis longitudinalibus crebris, 

 obliqvis, decussatis, faciem dense granulosam præbentibus sculpta adqve peripheriam 

 et basin anfractuum spii-æ cingula elevata convexa obducta, basi lineis spiralibus 

 imprcssis 8 — 12 instructa. Diam. bas. 14""" ; altit. le*"™. 



Nærværende Art er en mere sydlig Form, men forekommer 

 dog endnu ikke saa ganske sjelden ved Lofoten paa 20 — 30 F. D., 

 for Tiden dens Nordgrændse. Arten er udbredt langs vor hele 

 Vest- og Sydkyst til de britiske Øer og Middelhavet og er af min 

 Fader fundet fossil i vore yngre glaciale Skjælbanker. 



