170 



Gen. Hydrobia, Ilartm. 



Testa turrita, anfraetibus plerumqve numerosis, lævis, epidermide distincta in- 

 duta, operculo rotundato-ovato, subspirali, nucleo excentrico. 



Lamellæ radulæ medianæ subalatæ, basi ampla Slobata, dente paginæ superioris 

 utrinqve uno vel duobus approximatis ornatæ; laterales acie fortiter dentata; uncini 

 inæqvales, interior major dentatus, exterior multo minor margiae subtiliter serrulato. 



75. Hydrobia ulvæ, Penn. 



(Tab. 22, fig. 2). 



Testa solidula, conico-oblonga, spira sat producta, sensim attenuata, apice 

 acutiusculo, anfraetibus 6—7 planiusculis, ultimo dimidiam circiter testæ longitudi- 

 nem occupante, peripheria indistincte carinata, sutura parum profunda, apertura 

 OTata, supine et inferne subangulata, umbilico occulto ; epidermide tenui, flavescente- 

 fusca. Long 4""". 



Af nærværende Form, som jeg maa antage bliver at henføre 

 til Pennants Art, om den end viser enkelte mindre Afvigelser fra 

 de engelske Exeraplarer, som jeg har havt Anledning til at sammen- 

 ligne den med, har jeg kun fundet nogle faa Exemplarer ved Lo- 

 foten paa ganske griindt Vand mellem Alger. Denne Art synes 

 idethele ved vore Kyster at være sjelden; thi de forskjellige An- 

 givelser ora dens Forekomst her, referere sig vistnok for største 

 Delen til følgende Art, som er den Uden Sammenligning hos os 

 hyppigst forekommende Form. Arten er sydlig udbredt til de 

 britiske Øer og er af min Fader fundet fossil i vore yngre glaciale 

 Skjælbanker. Fra Lofoten har jeg 1 enkelt dødt Exemplar af en 

 Form, som jeg i Begyndelsen var tilbøielig til at holde for arts- 

 forskjellig, men som jeg nu, efterat have confereret med Jeffreys 

 maa erkjende alene som en Monstrøsitet af nærværende Art. 

 Exemplaret er af en usædvanlig kort og plump Form og har 

 Apex næsten tvært afskaaret, hvilket giver det et fra samme hos 

 den sædvanlige H. ulvæ særdeles afvigende Physiognomi. Jeffreys 

 har i Br. Conch. kortelig omtalt lignende Monstrøsiteter. 



