189 

 Gen. Gerithiopsis, Forb. & Hanl. 



Testa cylindro-conica, anfractibus coiiTexis tuberculatis vel longitudinaliter pli- 

 catis, apertura parva ad basin brcviter exserta incisura siphonali distincta, operculo 

 tenui auriculiformi, spira minima submarginali. 



Radula valde elongata et angusta, segmentis numerosis brevibus, lamellis dense 

 aculeatis; medianis brevissimis acie multidentata; lateralibus angustis, transversis, 

 dentibus numerosis rectis, uno ceteris majore, armatis ; uncinis brevissimis, corapressis, 

 æqvalibus, margine postico pectinatim dentato. 



95. Gerithiopsis costidata, Møll. 



(Tab. 13, fig. 7). 

 (Cerithium arcticum, Morch). 



Testa solidula, nivea, in speciminibus viventibus semipellucida, forma subulata, 

 spira plus minusve elongata et sensira attenuata apice aciitiusculo, anfractibus 10 — 13 

 æqvaliter convexis, ultimo modice dilatato, basi leviter depressa, peripheria distincte 

 carinata, cauda brevissima, truncata, sutura subrecta sat impressa, apertura parva, 

 subovata, canali brevi recurvo incisura sat profunda terminato, labro externo tenui 

 æqvaliter arcuato, iaterno brevi, subflexuoso. Superficies longitudinaliter costellata, 

 costellis distantibus, sat elevatia, regularibus, lineis numerosis spiralibus subtilissirais 

 decussatis, basi lævi cingulo angusto elevato definita. Long. 11 mm. 



Af nærværende characteristiske Art har jeg ved Lofoten paa 

 80—300 F. D. tåget talrige døde Skaller, men kun faa levende 

 Exemplarer. Jeg har nordlig truffet den til Hammerfest, derimod 

 endnu ikke i Østfinmarken, hvor den dog utvivlsomt ogsaa maa 

 findes. Ved vor Syd- og Vestkyst forekommer den ligeledes af og 

 til paa større Dyb. De af mig samlede levende Exemplarer ere 

 alle af mindre Størrelse og kortere Form med mindre forlænget 

 Spir og færre Vindinger, men skille sig forøvrigt slet ikke fra de 

 øvrige Exemplarer. Arten synes at være ægte arktisk og er nord- 

 lig udbredt til Island, Grønland og Nordamerikas Østkyst (Witeaves) ; 

 medens den sydlig kun naar til de britiske Øer. Det er denne 

 Form, som min Fader anfører fra Øxfjord som Chemnitzia elegan- 

 tissima. Det tydelige siphonale Indsnit, som udmærker denne og 

 de øvrige Arter af nærværende Slægt har bevæget enkelte. Con- 



