264 



kun 2, med hvilke tien viser en større Overensstemmelse, nemlig 

 B. Humphreysianum, Bennett, og B. Mørchii, Friele. Fra den 

 første af disse Arter skiller den sig ved betydelig større Opercu- 

 lum, den centrale Beliggenhed af dettes Nucleus, de langt stærkere 

 hugede Vindinger og ved Radulas Bevæhning. Fra B. Mørchii, 

 med hvem den i Operculets Udseende mere stemmer overens, 

 er den let kjendelig ved Skallens meget forskjellige Form, der hos 

 hin Art er smalt conisk med tilplattede Vindinger, ligesom ogsaa 

 Radulas Bevæhning er forskjellig. 



182. Biiccinum Humphrepsianum, Bennett. 



(Tab. 25, fig. 7 & 8). 



Testa tenuis et fragilis, flavescens flammulis fusco-rufesccntibus variegata, forma 

 ovato-conoidea, spira brevi apice obtusiusculo vix exserto, anfractibus 6 — 7 leviter 

 modo convexis, altimo sat dilatato, spira fere triplo longiore, sutura leviter impressa, 

 apertura ampla diraidia testa longiore, labre externo tenui, irregulariter expanso. 

 Superficies lævissima, nitidula, lineis spiralibus tenuissimis et confertis ubiqve ob- 

 ducta, epidermide nulla. Operculum minimum, tertia aperturæ longitudinis partem 

 vix majus, subcirculare, nucleo excentrico. Long. 22""". 



Dentes radulæ: 3,6.3. 



Af denne ved vor Vestkyst af og til forekommende characte- 

 ristiske Form har jeg ogsaa nogle faa Exemplarer fra Finmarken, 

 men alle yngre Individer. Et af disse er afbildet fig. 8 til Sam- 

 menligning, med det omtrent lige store fig. 6 afbildede Individ af 

 foregaaende Art. Det fig. 7 afbildede fuldvoxne Exemplar er fra 

 vor Vestkyst. Udenfor Norge er nærværende Art kun med Sikker- 

 hed bekjendt fra de britiske Øer. Angivelserne om dens Forn- 

 komst ved Grønland og Nordamerikas Østkyst synes at bero paa 

 en Forvexling med B. grønlandicum eller B. finmarchianum. 



