296 

 218. Philine finmarchica, M. Sårs. 



(Tab. 18, fig. 10, a— d). 



Testa tennis et fragilis, pellucida, forma oblongo-ovata, medio dilatata, vertice 

 obliqve truncato, spira miniita impressa, anfractibus 2, apertura ampla, ad basin 

 æqvaliter rotundata et sat expansa, supine contracta, labro externo medio leviter 

 concavo, supine lobum anguslum vix extra verticem productum formante, columella 

 æqvaliter emarginata. Superficies striis incrementi obliqvis minus densia et spiralibus 

 densissimis, simplicibus, undulatis sciilpta, margine labri lævi. Long. 7">m. 



Animal album, lobo frontali haud magno, ovato, lævi, postice obtuse rotundato. 



Lamellæ radulæ laterales sat magnæ intus crista subtiliter serrulata instructæ ; 

 uncini nulli. Formula radulæ: 1 . . 1. 



Denne af min Fader først opdagede Art er en af de for vor 

 arktiske Region mest characteristiske Mollusker. Allerede ved 

 Lofoten begynder den af og til at vise sig paa større Dyb, men 

 her endnu kun enkeltvis ; hvorimod den ved hele Finmarkens Kyst 

 og navnlig ved Vadsø optræder i største Mængde paa 50 — 60 F, D. 

 Arten er endnu ikke kjendt udenfor vor arktiske Region. 



216. Philine fragilis, n. 



(Tab. 18, fig. 11, a— c). 



Testa tenuissima et fragilis, pellucida, leviter opalina, forma ovata, sat ventri- 

 cosa, basi late rotundata, vertice fere ad lineam rectam truncato, spira distincta im- 

 pressa, anfractibus 3, apertura amplissima, labro externo flexuoso, juxta verticem 

 prominulo, lobo terminali latiusculo truncato, columella profunde emarginata, im- 

 pressione umbilicali distincta, lineari. Superficies striis incrementi numerosis lineis 

 spiralibus densissimis undulatis decussatis sculpta. Long. llmm. 



Animal album maeulis numerosis minutis niveis ornatum, lobo frontali minimo, 

 ovato, integro. 



Lamellæ radulæ laterales intus carina lævi, non serrulata instructæ; uncini 

 nulli. Formula radulæ: 1.0.1; 



Nærværende Art. hvoraf jeg har tåget 4 mere eller mindre 

 fuldstændige Exemplarer ved Vadsø paa 100—120 F. D., staar 

 meget nær foregaaende, men er betydelig (næsten dobbelt) større, 

 og den overordentlig fragile og tydeligt iriserende Skal viser en 



