393 



Fonn for sig, selv om dens Udbredning strækker sig langt søn- 

 denom Polarcirkelen. 



4) P^orekommer Arten i den arktiske Region paa 

 forholdsvis grundt Vand, medens den længere Syd 

 først træffes paa stør re Dy b, er dette ligeledes et sikkert 

 Tegn paa Artens arktiske Oprindelse. 



5) Optr æder Art en i vor arktiske Region under flere 

 forskjellige Former eller Varieteter, medens den længere 

 Syd forholder sig mere constant, er man heri berettiget til at se 

 et Tegn paa dens arktiske Oprindelse, da Variation (divergerende 

 Udvikling) maa antages at tinde Sted i større Grad nærmere Cen- 

 trum for Artens Udbredningskreds end ved dennes Ydergrændse. 



6) Opnaar Arten i Bunden af de dybt indstikkende 

 Fjorde en kraftigere Udvikling end ud ved Havkysten, 

 er dette ialmindelighed et Tegn paa, at den oprindelig er arktisk, 

 da de physiske Forhold i vore Fjorde mere nærme sig til samme 

 i de arktiske Have. 



7) Forekommer Arten i den kolde Area udenfor de 

 ydre Havbanker, er den utvivlsomt arktisk, selv om den endnu 

 ikke er forefunden indenfor den arktiske Zone. 



8) Er Arten observeret i de polare Have, ved Sibi- 

 riens Nordkyst, Novaja Semlia, Spitsbergen, JanMayen 

 eller Grønland, er den ligeledes utvivlsomt arktisk, da Faunaen 

 paa hine Punkter maa antages for at være af ren og ublandet 

 arktisk Oprindelse. 



9) Forefindes Arten ved Nordamerikas Østkyst, er 

 man ogsaa i dette Tilfælde, selv om den endnu ikke er forefunden 

 nordenom Polarcirkelen, ialmindelighed') berettiget til heri at se 

 et sikkert Tegn paa Artens arktiske Oprindelse, da Nordamerika's 

 Østkyst, ialfald til Gap God, for en væsentlig Del har faaet sin 



') Herfra undtages kun nogle faa Tilfælde, hvor Artens Overførelse fra Europa 

 med Skibe maa antages at have fundet Sted. Saaledes synes de europæiske 

 Arter af Sl. Teredo paa dennes Maade at være komne over til Amerika. 



