15. FLODEKUS, SALIXFLORAN I TOKNE LAPl'MAKK. 7 



ligt stor utsträckning bastarderar med flera andra inom om- 

 rådet växande arter och mellanformer. 



Bland de karaktärer, som hos S. glauca L. på ett karak- 

 teristiskt sätt i)läga framträda hos dess hybrider, må följande 

 här anföras: ürofva, knotiga grenar, vid torkning fläckvis 

 mörkbruna blad, klädda af i hufvudsak framåt riktade hår, 

 som sitta jämförelsevis glest och ganska jämnt fördelade 

 öfver bladets hela yta (i motsats till förhållandet hos S. lappo- 

 num L., där håren äro mer oregelbundet hopfiltade och afgjordt 

 tätast utefter de gröfre nerverna);^ isgrå undersidor, svagt 

 utpräglad nervatur, bleka hängefjäll, korta stift och mörk- 

 bruna, grofva, djupt klufna märkesf likar samt vid basen 

 ludna ståndarsträngar. 



Hos de hybrider, som S. glauca L. och de två öfriga 

 fjällgråviderna {S. lanata L. och S. lapponum L.) bilda med 

 på öfversidan glattbladiga arter {S. arhuscula L., S. herbacea 

 L., S. phylicifolia L. och >S'. polaris Wg.), kunna bladen blifva 

 så glabrescerande, att särskildt vid bestämmande af sterila 

 exemplar tvekan kan uppstå, huruvida verkligen ett gråvide 

 ingått vid bastardens bildande. Ett kännetecken, som där- 

 vid är af stort värde, är, att de outvecklade bladen hos dessa 

 hybrider i regel uppbära hår äfven på öfversidan. Skulle 

 samtliga blad redan vara fullt utvecklade, kunna i stället 

 eventuelt kvarsittande terminala grenknoppar gifva god led- 

 ning, enär dessa hos hybrider af graviden i regel förblifva 

 tätt filtludna, hvaremot de i annat fall på sin höjd äro svagt 

 hårbeklädda. Samtliga anförda glattbladigare arter kunna 

 på undersidan särskildt i ungt tillstånd uppbära långa, smala 

 hår (sparsammast hos S. phylicifolia L.), hvaremot öfre ytan 

 alltid är hårfri, någon gång dock med undantag af området 

 omedelbart inpå bladkanten i synnerhet vid spetsen hos en- 

 staka blad (särskildt hos S. polaris Wg.). 



8. glauca L. hybridiserar inom området med S. arctogena 

 nov. sp., S. herbacea L., S. herbacea L. X polaris Wg., S 



* I detta samband må påpekas, att S. caprea L. hos de icke fullt ut- 

 vecklade bladen uppvisar en så vidt jag vet hittills förbisedd karaktär, 

 8om ofta kvarstår karakteristisk äfven hos dess hybrider. Den yttrar sig 

 däruti, att hos dessa blad do från hufvudnervens basala del utgående bi- 

 nerverna äro filtartadt hårbeklädda, under det att mellanliggande delar af 

 bladets yta äro glesare hårbesatta, hvarigenom således undersidan företer 

 en karakteristisk bild, i det att de gråhvita, fjäderlikt anordnade och del- 

 vis sammansmältande filtludna fälten vid bladens basala del starkt mar- 

 kera sig mot skifvans för öfrigt jämförelsevis svagt hårbeklädda och van- 

 ligen svagt blåröda, vid torkning något mörknande yta. 



