12 ARKJV FÖR BOTANIK. BAND S. NIO 9. 



castanei — flavovirides, graciles, tantum ad 55 ram. usque 

 longi, pilis raris, curvulis ornati. Folia brevipetiolata, parva 

 (maxima 27X19 mm.), late ovata (basi lata), apice obtusis- 

 sima v. leviter emarginata et panllulum recurvata, prope 

 basin satis indistincte serrato-dentata, dentibus 1—4, cete- 

 rum integerrima, prsecipue subtus marginem versus punctu- 

 lata, supra laevia, nitida, obscure viridia, in sicco ssepe ma- 

 culatim nigricantia, rarissime et prsecipue marginem versus 

 pilosa, subtus dilutius viridia et crebrius pilosa, pilis curvu- 

 lis et pro maxima parte sursum spectantibus; costa vulgo 

 usque ad apicem folii distincta; venae primarise satis indi- 

 stinctse, foliorum superiorum omnes manifeste pinnatae, folio- 

 rum inferiorum perplurimse e media f ere costa exeuntes et versus 

 apicem incurvse; reticulum venarum secundariarum manifestum, 

 laxum, vix emcrsum. Amentum laterale, perulis glabris, niti- 

 dis, brunneis, pedunculo usque 22 mm. longo, foliis munito 

 4, amentum superantibus, magnitudine folia maxima ramuli 

 sequantibus, rbachide rare brevipilosa ; bractese latge, obtusse, 

 dense tomentosse, fulvescentes. Stylus brevissimus, bifidus; 

 Stigmata crassa, bifida, nigricantia. Amentum fructiferum 

 parvum (13X5 mm.); capsulse subsessiles, obtusse, dense to- 

 mentosse. 



Öfriga af hybriden funna individer förete i hufvudsak 

 följande växlingar af intresse. — Grenbildningen är stundom 

 fullständigt underjordisk, så att blott de grenlikt utdragna 

 hängebildningarna och årsskotten sticka upp ofvan jord. Huf- 

 vudgrenarna äro vanligen grofva och knöliga, hvaremot års- 

 skotten oftast äro späda, stundom t. o. m. örtliknande. 



Bladen förete i regeln starkt utpräglade karaktärer af 

 *S'. glauca L. med hänsyn till hårbeklädnad och färg samt 

 blifva ofta mycket mörka vid torkning. Bladformen oftast 

 omvändt äggformig, ej sällan asymmetrisk; hos vissa former 

 å de basala bladen ganska lik den hos >S'. herbacea L. Blad- 

 basen oftast mycket bred och åtminstone hos några blad 

 uppbärande en eller annan vanligen grund sågtand; mindre 

 ofta ses dylika ända upp mot bladkantens midt, undantagsvis 

 ända fram mot dess spets. Bladspetsarna uppvisa en liten 

 oftast skarp emarginering, än hos flertalet blad, än blott 

 hos vissa basalt ställda blad, i hvilket fall urnypningen bhr 

 mera aftrubbad. Bladens nervatur vanligen svagt utpräglad,. 



