18 ARKIV FÖR BOTANIK. BAND 8. NIO 1). 



mellan S. fhylicijolia L. och S. herbacea L. X polaris Wg., så 

 är det a priori förklarligt, att S. arctogena n. sp. X glauca L. 

 skall visa nära förvandtskap med såväl 8. glauca L. X phy- 

 licifolia L. som med S. glauca L. X *S^. herbacea L. X polaris Wg. 



Från 8. glauca L. X phylicifolia L., hvilken ganska rik- 

 ligt förekommer på trakten, skiljes den oftast med lätthet 

 därigenom, att denna hybrid inom området uppträder såsom 

 ända till 2 meter höga buskar med längre och rakare grenar, 

 oftast långa, lancettlika, reguliärt bildade, icke plikerade blad, 

 med mycket svagt utpräglad och öfver ytan icke upphöjd 

 nervförgrening, svagare utvecklade hängeblad, vanligen mer 

 utdragna blomsamlingar och längre stift, hvarjämte densamma 

 aldrig uppvisar den hos 8. arctogena n. sp. X glauca L. stun- 

 dom gyttrade grenställningen eller de basala bladens emargi- 

 nering. I enstaka fall är dock gränsen mellan de båda 

 bastarderna ganska svagt markerad. 



Föga mindre vanskligt kan hybridens särskiljande vara 

 beträffande de former af densamma, hvilka närma sig intill 

 8. glauca L. X 8. herbacea L. X polaris Wg. De viktigaste 

 karaktärer, som skilja den från denna, hafva redan framlagts 

 vid redogörelsen för hybriden i fråga. 



Men icke nog med att hybridens gränser — framför allt 

 vid bestämmande af sterila exemplar — f. n. icke kunna 

 exakt fixeras gent emot ofvan anförda närbeslägtade hybrida 

 former af 8. glanca L.; äfven den möjligheten synes mig icke 

 utesluten, att en del af de härstädes såsom 8. arctogena n. 

 sp. X glauca L. af mig tolkade formerna haft en från de 

 öfriga något afvikande genes. Snarlika former måste nämli- 

 gen tänkas kunna uppstå äfven genom kroisering mellan å 

 ena sidan *S^. glauca L. X 8. herbacea L. X polaris Wg. och å 

 den andra 8. phylicifolia L. resp. 8. glauca L. X phylicifolia 

 L. eller mellan sistnämnda hybrid och 8. herbacea L. X pola- 

 ris Wg. Dessa frågor torde säkrast bringas till lösning ge- 

 nom syntetiska experiment: konstgjorda kroiseringar mellan 

 de ifrågavarande formerna. 



8. arctogena n. sp. X glauca L. bildar inom området en- 

 staka öfvergångsformer till sina båda moderarter, framför 

 allt till 8. glauca L., säkerligen uppkomna genom återkroi- 

 sering med dessa. 



