B. FLODERUS, SALIXFLORAN I TORNE LAPPMARK. 23 



Ett särskildt intresse erbjöd en strax söder om linjen 

 Riksgränsen — Huiulalen i Norge anträffad mindre individ med 

 lancettlika, i medeltal icke 20 mm. långa blad och blott 20 

 mm. lång kapselsamling, hvilken i sin habitus mycket lik- 

 nade en förkrympt, glabrescerande S. lapponum L. ■• 



Hyl)riden anträffas oftast på gräsfattiga, sandiga eller 

 steniga lokaler, särskildt invid strömmande vattendrag. 



Salix hastata L. x nigricans Sm. 

 Denna hybrid har icke af mig anträffats inom området.^ 



Salix herbacea L. 



Arten är mycket ymnig å fjällen, där den i regeln når 

 högst upp bland alla salices. Öfver hela området ses den 

 stundom följa de större vattendragen från fjällsluttningarna 

 ända ned till Tornedalens vattenbäcken. Fläckvis synes den 

 emellertid kunna saknas äfven i fjällregionerna; sålunda fann 

 jag icke arten vid en exkursion å fjället Låktatjåkko vid 

 Kopparåsen, ehuru S. polaris Wg. allmänt förekom å det- 

 samma. 



Bland för S. herbacea L. karakteristiska egenskaper må 

 påpekas, förutom det krypande växtsättet, dess ofta kvar- 

 sittande knoppfjäll (en egenskap, som arten delar med S. 

 polaris Wg. och S. reticulata L.). De örtartade årsskotten 

 äro särskildt i ungt tillstånd beklädda af långa, raka hår, 

 som sitta tätast vid basen (en egenskap, som arten delar med 

 S. polaris Wg.). Bladens undersidor uppbära glest sittande, 

 långa, föga krökta hår, som gärna kvarsitta i bladens spets, 

 men där oftast äro korta och krusiga (hos S. polaris Wg. 

 äro deremot håren alltid långa och raka samt bilda 

 i bladspetsen en densamma öfverskjutande tofs af inåt något 

 konvergerande hår). Serraturen skarp, tät, nående ända fram 

 till bladets spets. Denna är oftast starkt tillbakaviken 

 (hos S. polaris Wg. mindre starkt tillbakaviken spets, där- 

 emot äro dess blad ofta i sin helhet bakåt konkava i longitudi- 

 nel och bakåt konvexa i trans versel riktning). Bladens öfver- 



' S. hastata L. X nigricans Sm. har af mig 1890 blifvit funnen vid 

 Mörviksån på Areskutan (1. c. p. 45). 



