B. FLODERUS, SALIXFLORAN I TORNE LAPPxMARK. 27 



har ock i ovanligt hög grad varit fallet, i synnerhet under 

 salikologiens barndom. Å andra sidan anser jag, att man 

 numera på vissa håll är benägen lämna densamma en allt 

 för stor omfattning på bekostnad af andra existensberätti- 

 gade hybrider. Många felaktigt tolkade former har den emel- 

 lertid redan i sig eliminerat till fromma för den skandina- 

 viska alpina salikologien.^ (Se t. ex. of van S. glauca L. X 

 herhacea L.!) 



Salix herhacea L. x pohiris Wg. 



På samtliga lokaler inom området, där S. herhacea L. 

 och S. 'polaris Wg. sågos växa tillsammans, anträffades äfven 

 mellanformer mellan dem. Dylika observerades således vid 

 Abisko, vid Vassijaure järnvägsstation samt vid Hundalen 

 och Sildvik. Ymnigast uppträdde de emellertid i trakten 

 omkring Riksgränsen samt på Katteratt med omnejd, hvar- 

 est jag säkerligen sett tusentals individer däraf. 



Mellanformen uppträder å dessa lokaler ganska jämnt 

 spridd ända från Vassijaures strandlinje till högt upp på Katte- 

 ratt, där den når upp afsevärdt öfver gråvidenas region. 

 Bäst trifves densamma — i likhet med moderarterna — på 

 lokaler, som äro snöbetäckta till långt in på sommaren och 

 af denna anledning äro vegetationsfattiga; men den visar sig 

 ock äga förmåga att kraftigt vegetera äfven annorstädes 

 t. o. m. i fuktig ängsmark särskildt i närheten af rinnande 

 vatten, under förutsättning att den öfriga fanerogamvegeta- 

 tionen icke är allt för yppig. 



Det synes mig otvifvelaktigt, att många och troligen det 

 öfvervägande flertalet bland dessa talrika mellanformer icke 

 uppstått omedelbart genom kroiseriag mellan S. herhacea L. 

 och S. polaris Wg. Flera skäl tala för denna uppfattning. 

 Till e^i början har det visat sig, att mellanformens frösätt- 



' Förf. har äfven tillfälle att ur sina egna led till hybridens altare 

 framföra några offer, nämligen de af honom (1. c. p. 44) beskrifna hybri- 

 derna Salix hastata ? X Lapponum X herhacea {nov. hyhr.y, «Salix Ärbu- 

 acula X Lripponum X herhacea {nov. hybr.)» samt »Salix Lapponum X myrai- 

 nites X herhacea {nov. hyhr.)». 



Till S. herhacea L. X lapponum L. böra troligen ock återbördas de 

 sammastädes p- 51) såsom 'Salix myrsinitea X herhacea» beskrifna formerna, 

 ehuru särskildt några bland dessa med hänsyn till bladens karaktärer syn- 

 nerligen starkt imitera S. myrainitea L. 



