28 ARKIV FÖR BOTANIK. BAND S. N:0 9. 



ning, att döma af de undersökningar jag i detta hänseende 

 verkställt, knappast är sparsammare än moderarternas. Vi- 

 dare talar mot mellanformens hybrida natur dess ofantliga 

 frekvens inom ett mindre område sammanställd med det 

 sakförhållandet, att inom detta ren (d. v. s. af S. herbacea 

 L, icke uppblandad) S. polaris Wg. knappt står att upptäcka, 

 en omständighet, som svårligen kan förklaras på annat vis, 

 än att mellanformen på dessa lokaler numera uppträder så- 

 som egen art, hvilken utträngt den ena af sina moderarter. 

 I samklang med denna uppfattning står det sakförhållandet, 

 att mellanformen inom nämnda område enligt min uppfatt- 

 ning i stor utsträckning bildar hybrider med andra arter: 

 S. glauca L., S. layponnm L. och framför allt 8. phylicifolia 

 L. (se ofvan S. glauca L. X S. herbacea L. X polaris Wg. samt 

 nedan S. herbacea L. X polaiis Wg. X S. lapponum L. och 

 *S. arctogena n. sp.!). Det är af desto större intresse att kunna 

 konstatera detta förhållande, eftersom mellanformens båda 

 moderarter {S. herbacea resp. S. polaris Wg.) hvar för sig 

 visa en påfallande ringa sexuel affinitet till de ifrågavarande 

 tre arterna, bortsedt från den allmänt förekommande kroi- 

 seringen mellan S. herbacea L. och S. lapponum L. 



S. herbacea L. X polaris Wg. företer en outtröttlig varia- 

 tionsförmåga inom det område, som utstakas af de båda 

 moderarterna, hvilka den sammanbinder till en oafbruten 

 serie. Särskildt de närmast S. polaris Wg. stående formerna 

 med ludna kapslar och blott vid basen sågade blad äro syn- 

 nerligen vanliga. Ej sällan anträffas mycket yppiga former, 

 hvilka i storlek öfverträffa moderarterna såväl beträffande 

 det vegetativa som det florala sj'stemet. Huruvida S. lap- 

 ponum L. för genesen af vissa bland dessa storväxta former 

 spelat någon roll såsom kroiserande moment i en föregående 

 generation måste f. n. lämnas oafgjordt, om ock vissa om- 

 ständigheter tala härför (t. ex. tydligt utpräglade bladspetsar). 



Mellanformen uppträder särskildt vid norra foten af Kat- 

 teratt ofta i form af vidsträckta, sammanhängande mattor, 

 ej sällan bildade af flera variationsformer inflätade i hvar- 

 andra och fläckvis så talrika, att de kunna trycka en karak- 

 teristisk prägel på vegetationsbilden. 



