32 ARKIV FÖR BOTANIK. BAND 8. N:0 9. 



dre, tunnare blad, hvilkas öfversidor t. o. m. hos de out- 

 vecklade bladen äro fullständigt glatta, och hvilkas under- 

 sidor äga en gles betäckning af långa, raka hår såsom hos 

 S. polaris Wg. 



Den ena af dessa former hade starkt framträdande karaktä- 

 rer af S. herbacea L.: ända mot bladens spets väl utvecklad 

 serratur och gulbruna hängefjäll, hvarjämte dess små, för- 

 krympta kapslar voro blott glest hårbeklädda. Den andra in- 

 dividen (en krypande androgyn buske) hade den för S. polaris 

 Wg. karakteristiska grenbildningen tjrpiskt framträdande; 

 bladen voro nästan helbräddade (endast hos några blad kunde 

 vid basen spåras ett fåtal grunda sågtänder), hängefjällen 

 mörka och breda såsom hos S. polaris Wg., hvilken art den 

 tydligen står ganska nära. — Vare sig nu S. herhacea, L. X 

 polaris Wg. X *S^. lapponum eller S. herbacea L. X polaris Wg. X 

 S. phylicifolia L. tankes såsom den ena faktorn vid dessa 

 båda formers uppkomst, så torde det andra genetiska momen- 

 tet utgöras af S. herbacea L. X polaris Wg., i hvilken dock 

 S. herbacea L. måste hafva varit starkt predominerande (eller 

 måhända ensam) vid den första formens uppkomst liksom S. 

 polaris Wg. vid den senares. 



Beträffande ännu ett par troligen hithörande, men tyd- 

 ligen äfven S. arctoqena n. sp. närstående former synes mig 

 tolkningen 8. arctogena n. sp. X S. herbacea L. X lapponum L. 

 äga skäl för sig, huru djärf en dylik kombination än må 

 förefalla. 



Lika påtagligt som S. herbacea L. X polaris Wg är in- 

 blandad i samtliga dessa sist berörda, mycket egenartade 

 hybrida former, lika svårt synes det mig vara att f. n. i de 

 särskilda fallen med säkerhet utreda dess komponenter. In- 

 nan vår erfarenhet vidgats inom detta område — t. ex. ge- 

 nom syntetiska experiment eller genom uppspårande af sam- 

 manbindande typer mellan de olika formerna — synes det 

 mig därföre lämpligast att här afstå från närmare beskrif- 

 ning eller ytterligare försök till utredning af dessa ännu blott 

 sporadiskt funna former. 



S. herbacea L. X polaris Wg. X S. lapponum L. växte i 

 nästan samtliga fall invid smärre vattendrag på jämförelse- 

 vis djup, lucker och måttligt gräsbevuxen mark. Några på- 

 träffades i låglandet, de flesta dock högre upp, något nedom 



