B. FLODERUS, SALIXFLORAN I TORNE LAPPMARK. 33 



eller undantagsvis vid gråvideregionens öfre gräns. Vanligen 

 ses flera individer i närheten af hvarandra. 



Det är af stort intresse, att hybriden redan förut är fun- 

 nen på flera ställen inom Skandinavien ehuru icke fullt 

 rätt tolkad. 



Sålunda f(»rvaras i Uppsala Universitets botaniska sam- 

 lingar en form, signerad »S. polaris-laj^pomim. N. Nordl. vid 

 Cierdalsclf d. --/< 73. V. F. Holm». Denna har visserligen 

 knappt påvisbara spår till serratur, men kapslarna visa tyd- 

 liga tecken till glabreseens, hvarföre formen troligen bör upp- 

 fattas såsom S. herhacea L. X polaris Wg. X S. lapponum L. 



Det samma gäller beträffande de exemplar (J", ^), som 

 E. Collinder 1884 insamlat på Snasahögen i Jämtland och 

 af honom utlämnats under namn af 8. lapj)onum X polaris. 

 Enstaka vid bladbasen förefintliga sågtänder samt bleka 

 hängefjäll motsäga dock bestämdt denna tolkning. Flertalet 

 blads helbräddade kanter äfvensom bladens släta, glänsande 

 öfversidor synas emellertid lämna goda stöd för antagandet, 

 att denna form skulle tillhöra 8. herhacea L. X polaris Wg. 

 X 8. lappomnn L. 



Själf fann Förf. 1898 en hithörande form norr om Stor- 

 liens järnvägsstation i Jämtland på en lokal, där likaledes 

 8. herhacea L. X polaris Wg. förekom. Det var en blott 

 några cm. hög hanbuske med ofvan angifna för 8. jjolaris 

 Wg. karakteristiska grenbildning, nästan helbräddade (endast 

 enstaka tänder vid basen af några blad), på undersidan af 

 långa, raka hår beklädda, något asymmetriska blad och svart- 

 bruna, breda hängefjäll, uppbärande en stor mängd långa 

 hår, så att hänget i dess helhet föreföll gråludet. Ståndar- 

 strängarna glatta. 



Äfven vid Kongsvold insamlade Förf. (1905) sterila exem- 

 plar från t ven ne småbladiga utprägladt krypande buskar, som 

 tydligen äfvenledes böra tolkas såsom 8. herhacea L. X pola- 

 ris Wg. X 8. lapponum L., h vilkens hufvudkaraktärer otve- 

 tydigt kunde konstateras hos dem. Särskildt utpräglade voro 

 öf versidornas trots hårbeklädnaden starka glans, bladens asym- 

 metriska form och deras i outveckladt tillstånd mörkt blåröda 

 färg. Från de lappska formerna skiljas de genom mindre 

 blad och starkt framträdande glaucescens på bladens un- 

 dre yta. 



Arkiv för botatiik. Band 8. N:o 9. 3 



