38 ARKIV FÖR BOTANIK. BAND S. N:0 9. 



Kapselsamlingarna 18—58 mm. långa och 6 — 18 mm. breda 

 (deras medelstorlek c:a 25X8 mm.). Rachis klädd med van- 

 ligen glest sittande, korta, böjda hår; sällan nästan glatt. 

 Hängefjällen i regel glest sittande, vanligen mörkbruna, i 

 spetsen nästan svarta, oftast breda och i spetsen aftrubbadt 

 tvärhuggna, sällan gula eller trubbspetsade ; vanligen uppbä- 

 rande ett flertal långa, svagt krusiga hår; någon gång nästan 

 glatta. Nektarierna mörkbruna, breda, oftast svagt urnupna, 

 mindre ofta tvärhuggna; någon gång tvåklufna, hvarvid de båda 

 nektarieflikarna kunna vara i spetsen urnupna. Kapslarna 

 i utvuxet tillstånd vanligen kortskaftade, kägellika (oftast 

 afsevärdt mindre än hos S. phylicijolia L., hvilkens de mest 

 likna), silkeshåriga, grå, sällan vid basen glabrescerande och 

 då vanligen gråvioletta; någon enda gång nästan alldeles glatta. 

 Stiftet i regeln smalt, långt utdraget, mörkbrunt. Märkes- 

 f likarna vanligen långa och smala, än mycket djupt, än grundt 

 klufna. Frösättningen ojämn. StåndarsamHngarna 18 — 28 

 mm. långa och c:a 9 mm. breda. Ståndarsträngarna glatta. 

 Knapparna i yngre tillstånd ofta orangefärgade, såsom äldre 

 rent gula och innehållande omkring 75 % till synes normala 

 pollenkorn. ^ 



S. ardogena n. sp. uppsöker med förkärlek fuktiga eller 

 på våren öfversvämmade platser med djup, lucker jordmån. 

 I särskildt stor mängd uppträder den i floddalar, där fanero- 

 gamvegetationen är gles, till följd af att marken ända till 

 långt fram på sommaren är täckt af snö eller vatten. På 

 dessa ställen bildar arten stora, täta, sammanhängande mat- 

 tor med vacker mörkgrön glans och förekommer här fläck- 

 vis såsom den allmännaste salixformen, sålunda tryckande 

 en karakteristisk prägel på vegetationsbilden och ganska tyd- 

 ligt ådagaläggande, att densamma här uppträder såsom själf- 

 ständig art. På mer skyddade lokaler — i snår af Betulse 

 och Salices — är den likaledes oftast krypande; enstaka bred- 

 Ijladiga former blifva dock här ganska resliga. 



Artens hufvudsakliga blomningstid är den senare hälften 

 af juli. 



Det synes mig icke osannolikt, att S. arctogena nov. sp. 

 och där med närbesläktade former skola anträffas mångenstädes 



* Detta procenttal är troligen för lågt, enär undersökningen verkställts 

 å äldre blommor, där en del friskt pollen redan torde hafva blåst bort. 



