B. FLODERUS, SALIXFLORAN I TORNE LAPPMARK. 39 



inom Skandinaviens fjälltrakter, en förmodan, som redan a 

 ]>riori må sjnias mindre djärf i betraktande af att endast en 

 ringa del af dessa vidsträckta områden hittills undersökts af 

 salikologer. De positiva grunderna för detta antagande äro 

 flera. — Sålunda äro artens rikliga förekomst och yppiga 

 vegetationssätt vid Riksgränsen ägnade väcka misstanke, att 

 densamma bör kunna trifvas äfven på andra likartade loka- 

 ler. Ock.så har jag vid Abisko och Björkliden funnit for- 

 mer, som tydligen stå nära densamma, men hvilka jag i sak- 

 nad af florala delar icke kan med full säkerhet tolka. — Af 

 större betydelse är, att påtagligen hithörande former insam- 

 lats äfven från andra, vidt skilda delar af Skandinavien. 



Sålunda finnas såväl i Riksmuseum som i Uppsala uni- 

 versitets botaniska samlingar ganska väl bibehållna exem- 

 plar af en form, som 1838 insamlats af L. L. Ljestadjus vid 

 Sjaervö i Tromsö amt och af denna geniala och utomordentligt 

 skarpa iakttagare benämnts »S. arbtiscida-polari-arbuscula.»^ 



I Uppsala universitets botaniska samlingar förvaras en 

 andra hithörande, mycket anmärkningsvärd form, tagen i 

 Finnmarken på Kafveringtind vidLyngens kyrka ''7* l^öl af C. 

 Hartman. Densamma har af A. N. Lundström uppfattats så- 

 som »Salix fjoJaris-yhylicijolia (veZ ar&Hsatfo)», men redan dess 

 glabrescerande kapslar angifva, att äfven denna form bör 

 tolkas såsom S. herbacea L. X polaris Wg. X S. phylicifolia L. 



I mitt herbarium har jag äfven funnit några af C. In- 

 debetou 1883 vid Skurudalsport nära Storlien i Jämtland 

 insamlade sterila exemplar af en form, som han ursprung- 

 ligen signerat »Salix glauca-herbacea C. Inu. Ands.», en be- 

 stämning, som senare af honom tyckes hafva ändrats till »Sa- 

 lix arbuscula- polaris verisim». Jag hyser numera knappt nå- 

 got tvifvel om, att denna form, som länge gjort mig mycket 

 hufvudbry, bör tolkas såsom en småbladig S. herbacea L. X 

 polaris Wg. X S. phylicifolia L.- 



^ Denna form beskrifver X. J. Anderson (Om slägtet Salix, isynner- 

 het dess nordiska former. Bot. not. 1867, pp. 114, 115 såsom S. notha A^r>s. 

 och tillägger beträffande densamma: :>Ar ganska otvifvelaktigt en hybrid 

 af S. phyliccefolia [tenuifolia] och S. myrsinites.» — Anderson har, sa vidt 

 jag kan finna, (1868) beskrifvit samma form äfven såsom S. Normajii A^ns. 

 (De Candolle. Prodromus. p. 288). 



* Det är af stort intresse, att såsom ofvan anförts vid Storlien äfven 

 de båda andra analoga hybriderna af S. herbacea L. X polaris Wg. nämli- 

 gen S. glauca L. X »S*. herbacea L. X polaris Wg. och S. herbacea L. X pola- 

 ris Wg. X S. lapponum L. sj-nas förekomma. 



Det torde knappast vara ett tillfälligt sammanträffande att samtliga 

 dessa tre närbesläktade hybrider just anträffats vid Storlien och Riksgrän- 



