B. FLODERUS, SALIXFLORAN I TORNE LAPPxMARK. 43 



såss densamma endast i det surapiga låglandet nedanför (norr 

 om) stationen men icke på det angränsande fjället. Vid 

 Abisko, där jag dock icke hade min uppmärksamhet fästad 

 på att etterforska arten, kan jag icke erinra mig hafva sett 

 något exemplar af densamma.^ — Det sålunda konstaterade 

 fläckvisa uppträdandet af denna såsom jag trott i Skandina- 

 viens gråvideregioner jämnt utbredda art synes mig ganska 

 anmärkningsvärd t.' 



Artens variationsförmåga är inom området icke påfal- 

 lande stor; särskildt bibehåller den nästan alltid sitt upp- 

 rätta växtsätt äfven å högländta och eljest ogynnsamt be- 

 lägna lokaler ( i motsats mot S. glauca L., som under dylika 

 förhållanden ofta blir krypande och rotslående). — I trakten 

 omkring Riksgränsen anträffas mycket ofta individer med 

 väl utvecklade, bladiga hängeskaft, former, h vilkas sanno- 

 lika relation till S. herbacea L. X lapponum L. redan vid redo- 

 görelsen för denna hybrid afhandlats. 



Arten synes i ganska ringa grad vara beroende af jord- 

 månen; densamma förekommer därföre tämligen jämnt ut- 

 bredd inom hela gråvideregionen, hvilkens hufvudsakligaste 

 beståndsdel den är. Härdigare än öfriga graviden, når den 

 i regeln högre upp på fjällen än S. glauca L. och *S'. lanata 

 L., sålunda ensam bildande gråvideregionens öfversta zon. 

 Här är arten till alla delar förkrympt och uppsöker gärna 

 sänka kärrängar invid fjällbäckar, där densamma i den tufviga, 

 tätt bevuxna terrängen söker skydd mot det oblida klimatet. 



Bland de karaktärer hos *S'. lappormm L., som äga be- 

 tydelse vid artens uppspårande hos dess hybrida former, må 

 framhållas bladens lancettlika form, deras ofta utdragna spet- 

 sar och tillbakavikta, ej sällan vågbräddade kanter, hårig- 

 hetens beskaffenhet (se ofvan vid *S'. glauca L.!), frånvaron af 

 hängeskaft och hängeblad, de spetsiga hängefjällen, de kä- 

 gellika, tilltryckt filtludna kap.slarna samt de långa, bleka, 

 smala stiften och de likaledes smala enkla eller grundt klufna 

 märkesf likarna. Värd någon uppmärksamhet är ock de out- 

 vecklade bladens gärna något i blåviolett stötande färgton, 

 en egenskap, h vilken (såsom ofvan framhållits) hos dess h}'- 

 brid med S. herbacea L. X polaris Wg. skarpt accentueras till 



' Enligt godhetsfuUt meddelande af M. Soxdéx hafva ett par indivi- 

 der af .S". lapponum L. af honom anträffats invid Abisko. 



